Справа № 487/3940/21
Провадження № 1-кс/487/3226/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 07.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 07.06.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, звернувся 14.06.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням про накладення арешту з забороною користування та відчуження на вилучені в ході обшуку службового кабінету полковника Збройних Сил України ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній на постійній основі здійснює свою службову діяльність, наступні речі: системний блок службового комп`ютера (QCNFA344A), яким користується ОСОБА_5 ; принтер кольоровий HP (Z4B04-80103); 2 аркуші А4, на яких міститься рукописний текст; блокнот останнього.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 07.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника Науково-дослідного відділу розвитку озброєння та військової техніки Військово-Морських Сил України Національного університету « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ).

На початку червня 2021 року громадянин ОСОБА_6 , маючи на меті працевлаштуватися до Державного бюро розслідувань, звернувся до свого знайомого ОСОБА_7 , щодо надання інформації про особливості працевлаштування до вказаного правоохоронного органу.

В подальшому, 06.06.2021 в ході особистої зустрічі між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останній повідомив, що він знає особу, яка може надати необхідну інформацію.

Того ж дня, 06.06.2021 близько 10 год. 40 хв. між громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відбувалась зустріч на терасі ресторану «Улісс» за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 106, в ході якої ОСОБА_7 повідомив, що невдовзі підійде ще одна особа. Близько 11 год., цього ж дня, 06.06.2021 до тераси ресторану «Улісс» за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 106, де перебували громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приєдналась особа, яка відрекомендувалась полковником Збройних Сил України на ім`я ОСОБА_8 .

В ході цієї зустрічі, ОСОБА_6 повідомив особі на ім`я ОСОБА_8 , про своє бажання працевлаштуватися до Державного бюро розслідувань.

Не пізніше вказаного моменту у ОСОБА_5 , який відрекомендувався громадянину ОСОБА_6 як ОСОБА_8 , виник злочинний умисел направлений на особисте незаконне збагачення, шляхом вимагання неправомірної вигоди від останнього за вчинення впливу, разом із раніше знайомим працівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, на рішення посадових осіб з числа конкурсної комісії Державного бюро розслідувань про позитивне проходження конкурсу ОСОБА_6 на найняття вакантної посади до слідчого підрозділу Державного бюро розслідувань.
З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що в нього є знайомий в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві, з яким він, ОСОБА_5 , разом зможе вплинути на прийняття позитивного рішення конкурсною комісією Центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо оголошення ОСОБА_6 переможцем конкурсу, та подальше працевлаштування останнього до вказаного правоохоронного органу.

Окрім того, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 варіанти посад у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Краматорськ та Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Миколаєві.

Тоді ж, в ході розмови, ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, повідомив ОСОБА_6 про необхідність надати йому неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США за вплив, разом із раніше знайомим йому працівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, на службових осібЦентрального апарату Державного бюро розслідувань, щодо оголошення його, ОСОБА_6 , переможцем конкурсу. При цьому, ОСОБА_5 , зазначив, що частину неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США, йому необхідно передати до останнього дня подачі документів на зайняття вакантних посад до Державного бюро розслідувань, а іншу частину після.

Будучи не обізнаним у процедурі проходження конкурсу на зайняття вакантних посад у Державне бюро розслідувань, ОСОБА_6 , під наполегливими вимогами ОСОБА_5 , розуміючи, що у разі відмови у наданні неправомірної вигоди, останній, разом із раніше знайомим йому працівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, виплинуть на прийняття рішення конкурсною комісією Державного бюро розслідувань, а саме не оголошення ОСОБА_6 переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади у слідчому підрозділі Державного бюро розслідувань, чим порушать законні права останнього на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, і він, ОСОБА_6 , не зможе працевлаштуватися до вказаного правоохоронного органу, вимушено погодився на незаконні вимоги ОСОБА_5 .
Водночас, громадянин ОСОБА_6 , розуміючи неправомірність поведінки ОСОБА_5 та не бажаючи виконувати його незаконні вимоги, звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про злочин.

Надалі, 11.06.2021 близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , продовжив свою незаконну діяльність та прибувши на терасу ресторану «Улісс» за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 106, де відбулась зустріч між ним та ОСОБА_6 , в присутності ОСОБА_7 , вимагав та одержав від ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 5000 доларів США за вплив, разом із раніше знайомим йому працівником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, на рішення посадових осіб з числа конкурсної комісії Державного бюро розслідувань про позитивне проходження конкурсу ОСОБА_6 на зайняття вакантної посади до слідчого підрозділу Державного бюро розслідувань.

Одразу після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронних органів.

Згідно відповіді на виконання доручення, співробітниками Управління забезпечення особистої безпеки ДБР встановлено, що ОСОБА_5 здійснює свою службову діяльність за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, кабінет № 412 (військова частина НОМЕР_1 , розташовано на 4 поверсі у приміщені за зазначеною адресою).
Ураховуючи викладене, наявні підстави вважати, що у приміщені зазначеної військової частини, за вказаною адресою, яке згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить Державі Україна в особі Міністерства оборони України можуть знаходитись документи та речі, які можуть мати важливе значення для подальшого досудового розслідування та встановлення істини у зазначеному кримінальному провадженні.
В подальшому, 11.06.2021, в період часу з 22 год. 51 хв. по 00 год. 42 хв. 12.06.2021, з метою врятування майна, а саме: недопущення втрати речей та документів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а саме комп`ютерної та іншої техніки, документів щодо діяльності останнього, чорнових записів, які можуть містити відомості щодо протиправної діяльності, майна і документів, які зберегли на собі сліди вказаного кримінального правопорушення, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України та добровільної письмової згоди особи, яка працює разом з ОСОБА_5 ОСОБА_9 , проведено обшук службового кабінету № 412, який розташований на 4 поверсі (військова частина НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , де на постійній основі здійснює свою службову діяльність полковник Збройних Сил України ОСОБА_5 .
Так, в ході обшуку виявлено та вилучено: системний блок службового комп`ютера (QCNFA344A), яким користується ОСОБА_5 ; принтер кольоровий HP (Z4B04-80103); 2 аркуші А4, на яких міститься рукописний текст; блокнот останнього.

Того ж дня, слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних речей речовими доказами у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що вилучені вищезазначені предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, та в подальшому по вилученому будуть призначені експертизи, є необхідність накладення арешту
Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасовому вилученню підлягає майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю слідчим наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 11.06.2021 в ході обшуку службового кабінету полковника Збройних Сил України ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній на постійній основі здійснює свою службову діяльність, а саме: системний блок службового комп`ютера (QCNFA344A), яким користується ОСОБА_5 ; принтер кольоровий HP (Z4B04-80103); 2 аркуші А4, на яких міститься рукописний текст; блокнот останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 .
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1