Справа № 308/3060/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0000163, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

09.02.2021 приблизно о 19 год. 06 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, без передбаченого законом дозволу носив при собі телескопічний кийок, який знайшов близько трьох днів назад біля ТЦ Дастор по вул. Собранецькій в м. Ужгороді та вирішив залишити його собі для власного самозахисту. Після цього за адресою вул. Добролюбова, 6 в м. Ужгороді неподалік від відділення «Укрпошти» ОСОБА_4 був зупинений оперативним працівником ВКП Ужгородського РУП лейтенантом поліції ОСОБА_5 та під час поверхневого огляду у правій кишені куртки у ОСОБА_4 виявлено предмет, зовні схожий на дактилоскопічний кийок.

Згідно висновку експерта № CE-19U07-21U437- ХЗ від 17.02.2021 наданий на дослідження металічний предмет, вилучений в ході огляду місця події за адресою вул. Добролюбова, 6 в м. Ужгороді Закарпатської області є телескопічним кийком, серійний номер 810057, який має технічну забезпеченість для неодноразового ураження цілі та відноситься до категорії холодної зброї ударно дробильної дії. Даний предмет є холодною зброєю ударно-дробильної дії, який виготовлений промисловим способом.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, а саме: носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

2.Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1.Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, та пояснив, що знайшов біля ТЦ Дастор по вул. Собранецькій в м. Ужгороді телескопічний кийок та вирішив залишити його собі для власного самозахисту; носив його при собі три дні,поки не був викритий оперативним працівником.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки з урахуванням положень ст. 75 КК України при покладенні додаткових обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в іншим спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме: носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

3.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надавав викривальні щодо себе показання як на стадії досудового розслідування так і в суді,отже обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд ураховує, що в обвинувальному акті стороною обвинувачення не зазначено обставин, що пом`якшує покарання, однак суд не зв`язаний лише позицією обвинувачення, яку викладено в обвинувальному акті, оскільки визначення обставин, які пом`якшують покарання, відноситься саме до дискреції суду.

При цьому в судовому засіданні не було здобуто відомостей, які б давали підстави вважати існування обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України. Не наведено також таких обставин і в обвинувальному акті.

4.Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України.

Також суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на диспансерному обліку КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» не перебуває, відомостей про притягнення до адміністративної відповідності ОСОБА_4 суду не надано, визнання винуватості.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання визначене ч.2 ст.263 КК України, у вигляді обмеження волі в межах санкції статті строком на два роки.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого злочину, відсутності завданої шкоди, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, однак без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не заявлений.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Процесуальними витратами у даному кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи, зокрема за проведення експертизи холодної зброї СЕ-19/107-21/1437-ХЗ від 172.2021 в сумі 653,80 грн., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 у загальній сумі 653,80 грн. на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема речовий доказ - телескопічний кийок, серійний номер «810057», упакований до спец. пакету НПУ №SUD20336, який знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10 А, необхідно знищити.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання в виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 653,80 грн.

Речовий доказ - телескопічний кийок, серійний номер «810057», упакований до спец. пакету НПУ №SUD20336, який знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10А - знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1