Ухвала
Іменем України
17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 398/1371/18
провадження № 51-2405ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаним судовим рішенням.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, як видно з її змісту, за наявності істотних порушень кримінального процесуального закону, допущених, на його думку, судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення, які він убачає, у тому числі, у порушенні принципу безпосередності дослідження доказів та права на захист, вважає за можливе скасувати постановлену ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та закрити кримінальне провадження, чим допустив суперечності між частинами касаційної скарги.
При тому, що вищевказані вимоги про скасування ухвали апеляційного суду та закриття кримінального провадження самі по собі є суперечливими та не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, оскільки, як убачається з касаційної скарги та доданих копій судових рішень, ухвалою суду першої інстанції від 02 вересня 2020 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вже закрито, а ухвалою апеляційного суду вказане рішення змінено лише в частині стягнення процесуальних витрат по справі.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 08 лютого 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3