Справа №705/60/18
1-кп/705/178/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001071 від 30.06.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.04.2017 року за ч.1 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 29.06.2017 року близько 17 години 20 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти», що по вул. Михайлівська, 54а, м. Умань, з полиці, яка знаходиться неподалік каси, таємно викрав мобільний телефон «Lenovo А 2010 а», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2000 гривень, в якому перебувала сім картка мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 гривень, та сім картка мобільного оператора «лайфселл» вартістю 25 гривень, що належать ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 2050 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю.

На пропозицію головуючого судді дати показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, ОСОБА_3 від надання показань відмовився.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, документами, що характеризують особу обвинуваченого, містять відомості про речові докази та досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до нетяжких; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, офіційно не працює, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Крім того, суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення визначено як високий, а рівень ризику небезпеки для суспільства визначено як середній. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.

Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є його щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді обмеження волі, яке передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, суд вважає за можливе застосувати положення статті 75 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ, а саме диск з відеозаписом приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 29.06.2017 року, долучений до матеріалів кримінального провадження, які знаходяться у прокурора, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покарання у виді обмеження волі на строк два роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо ОСОБА_3 протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ: диск з відеозаписом приміщення магазину «Продукти» за 29.06.2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження, які знаходяться у прокурора.
Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, а також направити потерпілій для відому.

Головуючий суддя ОСОБА_1