Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/63/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_7 - в інтересах ОСОБА_8 ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2020 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовка Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, безробітного, не одруженого, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В суд першої інстанції із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру звернувся прокурор Кіровоградської місцевої прокуратури.

За наслідками розгляду клопотання судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Суспільно небезпечне діяння вчинене при наступних обставинах.

Гречка ОСОБА_9 , 01 вересня 2017 року приблизно о 07 годині 40 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, знаходячись біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Водоп`янова в м. Кропивницькому, помітив свою колишню співмешканку - ОСОБА_10 , яка прямувала по вищезазначеній вулиці до місця своєї роботи. В цей момент, ОСОБА_8 , помітив у ОСОБА_10 , на плечі жіночу сумку типу «клатч» бірюзового кольору та у нього виник умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом нападу з метою заволодіння майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, у вказаний час ОСОБА_8 підбіг позаду ОСОБА_10 та лівою рукою здавивши її за шию, а правою приставивши предмет ззовні схожий на ніж до горла ОСОБА_10 , демонструючи в безпосередній близькості від горла потерпілої предмет ззовні схожий на ніж, висловивши при цьому погрози фізичної розправи, погрожуючи застосувати відносно неї насильство небезпечне для життя та здоров`я вказаним ножем, в разі вчинення нею опору, почав вимагати у останньої грошові кошти. Вище зазначені погрози з боку ОСОБА_8 , потерпіла сприйняла як реальні. Після чого, ОСОБА_8 відтягнув ОСОБА_10 до дерева, при цьому, здавлюючи її за шию та тримаючи ніж біля горла потерпілої, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, став продовжувати вимагати у останньої грошові кошти, на що потерпіла повідомила про їх відсутність. Після цього, ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом потерпілої, відкрито заволодів належною ОСОБА_10 жіночою сумкою типу «клатч» бірюзового кольору, а саме: зірвав з її плеча, відкривши яку, дістав гаманець та заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Тож, судом першої інстанції задоволено клопотання про застосування стосовно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру

В апеляційній скарзі адвокат особи стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Докази вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння неналежні та недопустимі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Такі докази як витяг з кримінального провадження, журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення,- не є допустимими і належними доказами, оскільки носять інформативний характер і не встановлюють обставин та фактів вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Протокол огляду місця події від 01.09.2017 року, протокол слідчого експерименту проведені за участі потерпілої, яка надавала пояснень та яка є зацікавленою особою, так як раніше з ОСОБА_8 вони проживали разом.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2017 року отриманий з порушенням вимог ст. 228 КПК України: всі фотокартки містили дату вироблення знімку, окрім фотографії ОСОБА_8 , яку відповідно і впізнав свідок ОСОБА_11 , крім того, фотокартки були заздалегідь вмонтовані у бланк протоколу.

Протокол проведення слідчого експерименту від 04.09.2017 року не може бути доказом, оскільки здійснювався на відеозйомку приватного телефону.

Протокол пред`явлення речей для впізнання не може бути доказом, оскільки фотознімок № 2 відрізняється від інших фотознімків, у вказаних фотознімках протоколу пред`явлення речей для впізнання немає порівняльної характеристики розміру предметів, пред`явлених потерпілій для впізнання.

Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 06.10.2017 року не є належним доказом , оскільки в ньому не зазначений час проведення слідчої дії.

Висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 14.04.2020 року не є належним доказом, оскільки експерт вийшов за межі своєї компетенції, вказавши кваліфікацію інкримінованого правопорушення до набрання вироком законної сили.

Вказує, що дії ОСОБА_8 неправильно кваліфіковані; органом досудового розслідування не повно і однобічно досліджено об`єктивну сторону та диспозицію ст.ю 187 КК України, належно не встановлено, що саме могло бути небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ; стороною обвинувачення не доведено, що застосування ОСОБА_8 до потерпілої ножа могло б бути небезпечним для її життя чи здоров`я.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_8 , просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України: під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як встановлено п. 1) ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КК України: залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно із ч. 4 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Як рекомендовано положеннями п. 15. Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 року N 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

Як встановлено судом першої інстанції, вчинено суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Особа, стосовно якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, - ОСОБА_8 - в судовому засіданні суду першої інстанції надав таких пояснень: свою причетність до вчинення суспільно небезпечного діяння не визнав повністю, зазначив, що він, дійсно, 01 вересня 2020 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин зустрів свою колишню співмешканку ОСОБА_10 , яка була винна йому одну тисячу доларів, запропонувавши їй повернути йому зазначену суму грошових коштів.

Він провів її до роботи, залишив їй номер свого мобільного телефону та остання сказала, що передзвонить йому. Він її не чіпав та не погрожував їй.

Потім він пішов до своєї колишньої дружини ОСОБА_12 , розповів їй про ОСОБА_10 . Коли він повернувся додому, до нього прийшли працівники поліції та у відділку поліції він видав їм зі свого кармана лезо ножа.

Вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні судом першої інстанції належних та допустимих доказів, що є узгодженими між собою і містять у собі фактичні дані, що вказують на місце, час спосіб вчинення суспільно-небезпечного діяння по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 , як от:

-витягом з кримінального провадження № 0010036 про те, що 02.09.2017 року до ЄРДР було внесено повідомлення ОСОБА_10 про те, що 01.09.2017 року близько 07-40 години ОСОБА_8 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Водоп`янова в м. Кропивницькому схопив ОСОБА_10 ззаду лівою рукою за шию, а правою приставив предмет ззовні схожий на ніж до горла останньої, погрожуючи фізичною розправою, почав вимагати грошові кошти та скориставшись безпорадним станом потерпілої, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень /т. 2 а.к.п. 1-2/

-зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області за № 45427 від 01.09.2017 року заявою потерпілої ОСОБА_10 , в якій вона просить притягнути до відповідальності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 01.09.2017 близько 07-45 години в АДРЕСА_2 за допомогою предмета, схожого на ніж та з погрозами його застосування, викрав в неї грошові кошти в сумі 500 гривень /т. 2 а.к.п. 3/

-протоколом огляду місця події від 01.09.2017 року з ілюстративною таблицею до нього, в ході проведення якого на відкритій місцевості по АДРЕСА_2 потерпіла ОСОБА_10 в присутності двох понятих та за участю спеціаліста вказала на місце вчинення нападу на неї /т. 2 а.к.п. 4-8/

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.09.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_10 і в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії на переглянутому в судовому засіданні DVD+R диску, в ході проведення якої потерпіла ОСОБА_10 розповіла та показала на місці по АДРЕСА_2 на місце та обставини скоєння на неї нападу ОСОБА_8 із застосуванням ножа з метою заволодіння належними їй грошовими коштами /т. 2 а.к.п. 9-12/

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.09.2017 року, в ході проведення якого свідок ОСОБА_11 серед чотирьох пред`явлених їй для впізнання фотокарток, вказала на фотокартку під № 1 із зображенням ОСОБА_8 , як на особу, яка 01.09.2017 року приблизно о 07-30 годині біля будинку АДРЕСА_2 здійснила напад на ОСОБА_10 /т. 2 а.к.п. 13-14/

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_11 з відеозаписом даної слідчої дії на переглянутому в судовому засіданні DVD+R диску, в ході проведення якої свідок ОСОБА_11 розповіла та показала на місці по АДРЕСА_2 на місце та обставини скоєння нападу на потерпілу ОСОБА_10 , очевидцем якого була свідок ОСОБА_11 /т. 2 а.к.п. 15-17/

-протоколом огляду предмету від 02.09.2017 року з фототаблицею до нього, в ході проведення якого слідчим було оглянуто полімерний пакет типу файл всередині з прямокутним паперовим згортком білого кольору з підписом ОСОБА_8 , при відкритті якого було виявлено предмет ззовні схожий на лезо ножа. При здійсненні замірів якого виявлено, що загальна довжина даного предмета складає 14 см, ширина 2,5 см, предмет виготовлений з металу сірого кольору, з маркувальним написом «STAINLESS STEEL» та гострим вістрям жала /т. 2 а.к.п. 21-23/

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.09.2017 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 в присутності двох понятих серед чотирьох пред`явлених для впізнання фотокарток вказала на фото № 3, зазначивши, що на ньому зображений ніж, яким ОСОБА_8 погрожував їй. Впізнала за загальними ознаками: приблизною довжиною, формою леза (зі сколом) /т. 2 а.к.п. 25-27/

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.10.2017 року з додатком у виді оптичного DVD-R диску та інформацією про місцезнаходження абонентського номеру НОМЕР_1 , який використовувався підозрюваним ОСОБА_8 у час близько 07-48 години 01.09.2017 року в районі скоєння суспільно-небезпечного діяння, вчиненого близько 07-40 години у відношенні потерпілої ОСОБА_10 /т. 2 .а.к.п. 31-44/

-висновком судово-психіатричного експерта № 483 від 07.11.2017 року, згідно якого комісія дійшла висновку, що для з`ясування психічного стану, уточнення діагнозу досліджуваного та відповіді на поставлені питання, ОСОБА_8 потребує проведення стаціонарної психіатричної експертизи /т. 2 а.к.п. 62-63/

-висновком судово-психіатричного експерта № 160 від 14.04.2020 року за результатами проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, згідно якого ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає органічними (афективними) розладами настрою змішаної етіології (наслідки ЧМТ 2013р., дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу), поточний некомпенсований маніакальний розлад з психотичними симптомами (згідно МКХ-10, F-06.302). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги з посиленим режимом нагляду /т. 2 а.к.п. 77-80/.

Судом першої інстанції вказаним доказам надано належної оцінки та, оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_8 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Всім доказам у сукупності судом першої інстанції надано об`єктивної і належної оцінки, їх ретельно аналізовано, що мотивовано у судовому рішенні.

Зокрема, як убачається безпосередньо зі змісту оскаржуваної ухвали суду, судом також надано мотивованих висновків щодо доводів захисту, які захистом наразі наведені в поданій апеляційній скарзі (аркуші провадження 88-90).

Те відноситься до тверджень захисту про недопустимість ряду доказів як витяг з кримінального провадження, журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, протокол огляду місця події від 01.09.2017 року, протокол слідчого експерименту, проведені за участі потерпілої, протокол пред`явлення речей для впізнання, протокол тимчасового доступу до речей та документів від 06.10.2017 року, висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 14.04.2020 року.

Вказані доводи були предметом оцінювання судом першої інстанції, нових доводів захист не наводить.

Недопустимість та неналежність вказаних доказів свого підтвердження не знайшла, оскільки витяг з кримінального провадження, журнал єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення вказують на місце та час вчинення суспільно-небезпечного діяння, інші слідчі дії (пред`явлення особи для впізнання, проведення слідчих експериментів, тощо) проведені із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, ст. ст. 228, 240 КПК України.

Матеріали кримінального провадження також не містять жодних даних, фактів або доказів, які б свідчили про зацікавленість та упередженість потерпілої ОСОБА_10 , що призвело до надання неправдивих пояснень, на що вказує захист.

Такими, що не знайшли свого підтвердження, є доводи захисту з приводу того, що висновок судово-психіатричного експерта № 60 від 14.04.2020 року не є належним доказом, оскільки експерт вийшов за межі своєї компетенції, вказавши кваліфікацію інкримінованого правопорушення до набрання вироком законної сили.

Слід зауважити, що до компетенції експерта не належить кваліфікація дій підозрюваного, обвинуваченого, особи, щодо якої вирішується питання застосування примусових заходів медичного характеру, як встановлення винуватості або невинуватості особи, що є компетенцією суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновку судово-психіатричного експерта № 160, - комісія прийшла до висновку про неосудність ОСОБА_8 , який на час вчинення суспільно-небезпечного діяння та на даний час страждав та страждає на психічне захворювання, проте комісія не надавала висновку щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 .

Тож, доводи захисту свого підтвердження не знайшли.

При цьому, як встановлено висновком судово-психіатричного експерта № 160 від 14 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 : ОСОБА_8 в момент скоєння кримінального правопорушення і вданий час страждає органічними (афективними) розладами настрою змішаної етіології (наслідки ЧМТ 2013 року, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного ґенезу), поточний декомпенсований маніакальний розлад з психотичними симптомами (згідно МКХ-10, F 06.302). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст. 19 ч. 2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру в спеціалізованому закладі з наданням психіатричної допомоги із посиленим режимом нагляду (аркуш провадження 77-80 том 1).

Відтак, зважаючи на наведені вище обставини, норми закону і рекомендації Постанови Пленуму, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено обґрунтоване рішення про застосування стосовно ОСОБА_8 примусових заходу медичного характеру, зміні чи скасуванню яке не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_7 - в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2020 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу Кропивницького апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4