Справа № 444/1794/18
Провадження № 1-кп/444/24/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000315, внесеного 22.03.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лавриків, Жовківського району Львівської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, раніше не судимої, інваліда, паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.03.2015р. Жовківським РВГУДМС України у Львівській області, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , працюючи на посаді продавця продовольчих товарів, будучи, згідно договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.10.2017 матеріально- відповідальною особою, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно і протиправно, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, бажаючи їх настання, 15.11.2017, перебуваючи у приміщенні магазину № НОМЕР_3 належний ТОВ «Квартал 5», що знаходиться за адресою: м. Жовква, площа Коновальця, 3 «а» Львівської області, достовірно знаючи і усвідомлюючи, що майно магазину перебуває у її віданні, використовуючи надані повноваження посадовими обов`язками, з каси вийняла і привласнила грошові кошти, належні ТОВ «Квартал 5» в сумі 4468 гривень 20 копійок, які витратила на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила привласнення та розтрату чужого майна, яке перебувало у її віданні, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч1. ст. 191 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення їй суті обвинувачення підтвердла вищевказані обставини у вчиненні кримінального правопорушення, свою вину визнала частково і пояснила, що коли прийшла працювати продавцем, то не було акту приймання-передачі товару. Вона одразу почала здійснювати свої обов"язки продавця. Згодом вияснилось що в касі є недостача. Документи про повну матеріальну відповідальність підписувала.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченій ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченої винною у вчиненні пред`явленого їй обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудної ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 191 КК України, так як вона вчинила привласнення та розтрату чужого майна, яке перебувало у її віданні.
Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 191 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України ( станом на час вчинення злочину) відноситься до злочину середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_3 не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченії за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно із ст. 12 КК України ( на час вчинення злочину) є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також бере до уваги особу винної, її вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Станом на 15.11.2017р. санкція ч.1 ст.191 КК України передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Станом на час розгляду справи, 09.04.2021р. санкція ч.1 ст.191 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Згідно ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

А, тому враховуючи те, що після вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 15.11.2017р. злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК УКраїни закон про кримінальну відповідальність був змінений, і на час розгляду справи посилює кримінальну відповідальність за вчинений нею злочин тому такий закон не має зворотньої дії в часі.

Відтак суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід обрати покарання в межах санкції статті за якою вона судиться чинної на час вчинення нею злочину.

Санкцією ч. 1 ст. 191 КК України ( чинної на час вчинення злочину 15.11.2017р.) передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід обрати в межах санкції статті за якою вона судиться у виді штрафу, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім цього, суд, враховує те, що обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судилася, щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Суд вважає, що підлягає до часткового задоволення цивільний позов представника потерпілого про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченої, а саме грошові кошти, які були привласнені обвинуваченою ОСОБА_3 в сумі 4468,20 гривень, яка визначена обвинувальним актом. Завдана матеріальна шкода перевірена судом і підтверджуються доказами наданими органом досудового розслідування. Внаслідок викладеного суд вважає, що саме ця сума завданої шкоди і підлягає стягненню з обвинуваченої в користь позивача.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку із ухваленням обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 191 КК України ( в редакції станом на час вчинення злочину 15.11.2017р.) і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (пятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 коп.

Речові докази, а саме:

- трудовий договір від 03.10.2017р., посадова інструкція продавця ТзОВ "Квартал 5" від 03.10.2017 року, договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.10.2017року - залишити в матеріалах справи.

Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 в дохід держави 6435,00 гривень витрат на проведення експертизи по даному кримінальному провадженні..

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" (місцезнаходження юридичної особи: 46400, м.Тернопіль, вул. Д.Лук"яновича,1, Тернопільська область, ) завданої матеріальної шкоди в сумі 4468,20 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1