Справа № 204/4896/21
Провадження № 1-м/204/19/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
за участю перекладача ОСОБА_4 ,
за участю скаржника ОСОБА_5 ,
за участю захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про звільнення з-під варти, в порядку ст.206 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про звільнення з-під варти, в порядку ст.206 КПК України, в якому захисник просив врахувати до строку тримання під вартою в рамках екстрадиційного арешту строк фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 10 години 55 хвилин 17.08.2020 року, та звільнити ОСОБА_5 з-під варти, який утримується в Дніпровській УВП №4.

В обґрунтування скарги заявник посилається на ст.206 КПК України, та порушує питання щодо звільнення ОСОБА_5 з-під варти, оскільки ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.07.2021 було визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку його екстрадиційного арешту та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалено утримувати його у Дніпровській УВП №4, а з урахуванням ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2020 встановлено, що затримання ОСОБА_5 відбулося 17.08.2020 о 10 год. 55 хв., а тому строк тимчасового арешту почав відраховуватись саме з моменту фактичного затримання, у зв`язку з чим, наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

У судовому засіданні скаржник, його захисник, кожний окремо, підтримали подане клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що захисник невірно тлумачить поняття «тимчасового арешту», який передбачений статтею 583 КПК України, де зазначено, що до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу; та поняття «екстрадиційний арешт», який застосовується після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи, а тому, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 липня 2021 року, тримається під вартою у зв`язку з тим, що визнана наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Дніпровській УВП №4 в межах строку його екстрадиційного арешту, застосованого ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 вересня 2020 року, до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації; та продовжено застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку його екстрадиційного арешту, та утримувати його у Дніпровській УВП № 4.

Отже, ОСОБА_5 тримається під вартою на підставі вищенаведеного судового рішення.

Після системного аналізу вимог ст.206 КПК України, приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності на те правових підстав та відповідного рішення суду.

Вимога захисника про врахування до строку тримання під вартою в рамках екстрадиційного арешту строк фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 10 години 55 хвилин 17.08.2020 року, не ґрунтується на законі, у зв`язку з наступним.

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Аналіз зазначеної статті кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що слідчий суддя не наділений повноваженнями для прийняття інших рішень у зв`язку із розглядом поданого клопотання.

Положення ст.206 КПК України визначають, що слідчий суддя має розглянути скаргу, подану в порядку зазначеної норми закону, лише в разі знаходження особи, щодо якої наявні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що вона позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, в межах територіальної юрисдикції суду.

Крім того, слідчий суддя підкреслює, що згідно з ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадження вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Також, системний аналіз ст.206 КПК України дозволяє слідчому судді стверджувати, що ця норма закону передбачає процесуальні дії слідчого судді лише у тому випадку, коли особа незаконно, без судового рішення позбавлена свободи лише у той час, коли про це стало відомо слідчому судді. Слідчий суддя не вправі ухвалювати судових рішень з цього питання post factum, тобто після того, як особа була звільнена. Суть усієї діяльності слідчого судді полягає в оперативному судовому контролі за дотриманням прав людини в момент їхнього порушення, а не після того, як ці порушення відбулись і закінчились. До того ж стаття 206 КПК України, регламентує процесуальну діяльність слідчого судді, та не передбачає ухвалення таких рішень, як врахування до строку тримання під вартою в рамках екстрадиційного арешту строк фактичного затримання ОСОБА_5 , а тому, клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про звільнення з-під варти, в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1