Справа № 463/4214/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/472/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР за її заявою від 11.04.2021

за участю:

апелянта ОСОБА_6 ,

встановила:
Цією ухвалою буловідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР за її заявою від 11.04.2021.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що заява ОСОБА_6 не містить конкретних фактичних даних про вчинення кримінального правопорушення. Із змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.04.2021 року вбачається, що на думку скаржниці, допитаним в якості свідка працівником поліції ОСОБА_7 надано неправдиві покази під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0001571. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до заяви про вчинення кримінального правопорушення не було додано, як і не додано до матеріалів скарги та такі і не здобуто під час судового розгляду. У даному випадку заява ОСОБА_6 не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, а є лише її суб`єктивною думкою та нею самостійно надано оцінку показам свідка, які вона вважає неправдивими.
Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, зобов`язати відповідальних осібТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.04.2021 стосовно працівника поліції ОСОБА_8 , за попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 384 КК України. Вважає ухвалу слідчого судді невмотивованою, незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням ст. 214 КПК України.

Апелянт вважає, що в заяві про злочин від 11.04.2021 вона зазначила всі необхідні дані вчиненого злочину для внесення відомостей у ЄРДР, а саме: те, що він вчинений у ході допиту свідка у кримінальному провадженні, час та місце його вчинення, уповноважену особу, яка проводила допит, правову кваліфікацію під яку підпадає даний злочин.

Заслухавши доповідь судді, думку скаржника ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегія суддів дійшла висновку, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298. Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5ст. 214 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 11.04.2021 року звернулася до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.

Ця заява 12.04.2021 року була зареєстрована у канцелярії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, та 13.04.2021 року розглянута. Відповідь скерована на адресу заявника поштовим відправленням. За результатами розгляду заяви, прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки заява не містить об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Оскільки відомості в ЄРДР не були внесені, ОСОБА_6 подала скаргу на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За результатом судового розгляду поданої ОСОБА_6 скарги слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що заява ОСОБА_6 не є заявою про вчинення кримінального правопорушення, а є лише її суб`єктивною думкою та нею самостійно надано оцінку показам свідка, які вона вважає неправдивими, дана заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях зазначених осіб ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України. Жодних доказів на підтвердження зазначених обставин до заяви про вчинення кримінального правопорушення не було додано, як і не додано до матеріалів скарги та такі і не здобуто під час судового розгляду.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, оскільки, у заяві ОСОБА_6 від 11.04.2021 відсутні конкретні фактичні дані, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення працівником поліції ОСОБА_9 .

Колегія суддів приходить до висновку, що в ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, оскільки в ній не міститься даних, які б свідчили про вчинення саме кримінального правопорушення, а лише є особистою оцінкою заявника дій посадової особи.

Слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.04.2021 є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, через невнесення відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР за її заявою від 11.04.2021 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: