Справа № 134/1809/20
Провадження №11-кп/801/564/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000225 за апеляційною скаргою прокурора з доповненнями на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021, яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Смодна Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки та на підставі ст. 76 КК України зобов`язано його періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів, цивільного позову та процесуальних витрат.

в с т а н о в и л а:
12.07.2020 близько 12.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, та, керуючи легковим автомобілем марки «ВАЗ-21013», 1985 року випуску, жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , право користування та розпорядження на який посвідчується довіреністю №306 від 03.03.2011, рухався польовою дорогою сполученням с. Тернівка Крижопільського району Вінницької області - місцевий став с. Тернівка Крижопільського району Вінницької області, який перебуває в оренді в ПП « ОСОБА_8 », із трьома пасажирами в салоні, а саме: малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на передньому пасажирському сидінні в автокріслі не пристебнутим, малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який сидів на руках у ОСОБА_7 на водійському сидінні, а також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка сиділа на задньому пасажирському сидінні з боку водія. Під час руху вказаним відрізком польової дороги в напрямку місцевого ставу, зі швидкістю понад 80 км/год., ОСОБА_7 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність нерівностей польової дороги, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не впоравшись із керуванням, виїхав на узбіччя польової дороги, де автомобіль підкинуло над поверхнею землі, після чого автомобіль, подолавши зелені насадження, зупинився біля дерева. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пасажир ОСОБА_9 та пасажир ОСОБА_11 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до КНП «Крижопільська ОЛІЛ». В подальшому, того ж дня, малолітнього ОСОБА_9 переведено до КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня», де ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок отриманих травм він помер.
Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми, що ускладнилась набряком та дислокацією головного мозку.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор просить вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.02.2020 в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність звільнення від додаткового покарання на підставі ст. 75 КК України та ухвалити в цій частині новий вирок. Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 протягом встановленого судом іспитового строку в 3 роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На думку прокурора, звільнення ОСОБА_7 як від основного, так і від додаткового покарання є несправедливим через м`якість, оскільки додаткове покарання має важливе значення для запобігання можливому вчиненню нових злочинів обвинуваченим та 75 КК України не може бути застосована до додаткового покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив ухвалити новий вирок, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями прокурора слід задовольнити, а вирок суду скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання згідно ст. 75 КК України та постановити новий вирок.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначення покарання не оскаржується та не переглядається.
Суд першої інстанції прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України, тобто звільнив ОСОБА_7 в цілому, як від основного, так і від додаткового покарання.
Частиною 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання.
Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
Згідно роз`яснень, зазначених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слідує, що при призначені обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання не передбачено та не допускається, оскільки додаткові покарання виконуються реально, про що суд зазначає у резолютивній частині вироку.
Таким чином, враховуючи неправильне застосування ст. 75 КК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині звільнення ОСОБА_7 від призначеного додаткового покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, призначивши покарання без звільнення від відбування додаткового покарання обвинуваченого.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу з доповненнями прокурора задовольнити.
Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.02.2021, щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбування призначеного додаткового покарання згідно ст. 75 КК України - скасувати.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Даний вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3