Справа№ 309/1304/20
Провадження № 1-кп/309/481/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000391 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Санкт-Петербурга РФ, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, який навчається на 4-му курсі Хустського Карпатського Університету підприємства «Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Від ст.слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.122 ч.1 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 21 квітня 2020 року, близько 1 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, повалив її на підлогу, після чого наніс декілька ударів по голові кулаками, ногами, а також вилкою та двома металевими шампурами у вигляді вилки та штиря, таким чином заподіяв останній, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №87 від 12.05.2020 тілесні ушкодження у вигляді: синців правої орбітальної ділянки, лівої орбітальної ділянки, ушитих ран спинки носа, шиї по передній поверхні та 2 ран шиї зліва, ЗЧМТ, струсу головного мозку, множинних різано-колотих ран шиї і обличчя, перелому вінцевого паростку нижньої щелепи справа, перелому кута нижньої щелепи зліва, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор II, вторинного гематосинусу, емфіземи м`яких тканин лиця і шиї, перелому кісток носа.

Тілесні ушкодження у вигляді: ушитих (різано-колотих) ран шиї, виникли внаслідок колото-ріжучих предметів, якими могли бути загострена частина металевого гриль-шампуру у вигляді вилки та металевого гриль-шампуру у вигляді штиря, що діяли по механізму удару, при цьому можна припустити, що мала місце не менше як 3-х кратна дія травмуючих предметів.

Тілесні ушкодження у вигляді: ушитої рани носа, перелому кісток носа, ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому вінцевого паростку нижньої щелепи справа, перелому кута нижньої щелепи справа зліва, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор II, вторинного гематосинусу, синців виникли внаслідок тупих твердих предметів, якими могли бути руки, затиснуті в кулак, та обуті ноги, а також металевий гриль-шампур у вигляді вилки та металевий гриль-шампур у вигляді штиря, що діяли по механізму удару.

Всі вищезазначені тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 21 квітня 2020 року.

Тілесні ушкодження у вигляді синців потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів, і по цій ознаці, згідно п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну втрату працездатності.

Тілесні ушкодження у вигляді: ушитих ран, ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому кісток носа потягли за собою розлад здоров`я більше 6, але менші 21 дня, і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді: перелому вінцевого паростку нижньої щелепи справа, перелому кута нижньої щелепи справа зліва, перелому верхньої щелепи по типу Ле-Фор II, вторинного гематосинусу потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня, і по цій ознаці, згідно п. 2.3.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, яке не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи №72: ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, що підтверджується анамнестичними відомостями про наявність психічних розладів у попередні роки, клінічними ознаками /порушення мислення паралогічності, розірваності, пустоти у голові, відсутність критики, наявності псиїхотичних розладів, вираженого емоційно-вольового зниження та інше/. У період скоєння інкримінованого йому діяння, ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії та страждає ним у теперішній час. Такий стан позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як під час скоєння інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування із звичайним наглядом. Ознак наркотичної та алкогольної залежності не виявляє.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на наведені в ньому обставини, просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував проти того, що йому необхідно лікуватися.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання, вважали, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Будучи допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила той факт, що її син - ОСОБА_5 21 квітня 2020 року, близько 1 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, під час сварки з нею, спричинив їй тілесні ушкодження легкої та середньої тяжкості. Також вона пояснила, що розуміє, що її син психічно хворий та не заперечувала проти задоволення клопотання, вважала, що відносно її сина - ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи в стані неосудності внаслідок хронічного психічного захворювання, вчинив суспільно-небезпечне діяння.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В той же час, у відповідності до висновку судово-психіатричної експертизи №72: ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, що підтверджується анамнестичними відомостями про наявність психічних розладів у попередні роки, клінічними ознаками /порушення мислення паралогічності, розірваності, пустоти у голові, відсутність критики, наявності псиїхотичних розладів, вираженого емоційно-вольового зниження та інше/. У період скоєння інкримінованого йому діяння, ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдальної шизофренії та страждає ним у теперішній час. Такий стан позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, як під час скоєння інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування із звичайним наглядом.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України: не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.93 КК України: примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно-небезпечні діяння.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»: примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність чи обмежену осудність і викликають потребу у застосуванні щодо неї таких заходів.

Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України: визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.94 КК України: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Таким чином судом встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_5 в стані неосудності, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що встановлено під час розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000391, вислухавши думки учасників судового провадження, які підтримали клопотання, слід прийти до висновку, що ОСОБА_5 в момент вчинення інкримінованого йому діяння та на теперішній час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому є підстави для задоволення клопотання та необхідно застосувати щодо ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_5 не обирався та, враховуючи вимоги ст.131-132, 177, 178 КПК України, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Керуючись ст.2, 19, 93-94 КК України, ст.372, 376, 512-513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Санкт-Петербурга РФ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Речові докази по справі: пару тапок чорного кольору, які упаковані в спецпакет №7260525; сліди одорологічного походження, які упаковані в спецпакет за №ЕХР№0260860; пару тапок синього кольору, які упаковані в спецпакет №7260529; гумовий браслет, який упакований в спецпакет за №ЕХР№0260859; металеву вилку шампур, яка упакована в спецпакет №ЕХР №0260858; металевий шампур, упакований в спецпакет №І№73007568; металевий шампур вилку зі слідами крові, яка упакована в спецпакет за №ЕХР №0260857; вилку кухонну, яка упакована в паперовий конверт за №6; змив із зовнішньої сторони дверей, який упакований в паперовий конверт за №1; змив із лівого тапка чорного кольору, який упакований в паперовий конверт за №2; змив із тапка синього кольору, який упакований в паперовий конверт за №3; змив із лівого тапка синього кольору, який упакований в паперовий конверт за №4; змив із кухонної вилки, який упакований в паперовий конверт за №5, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1