У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого вищу освіту, працюючого на посаді директора ТОВ «ВКФ «Ельф» (в період вчинення кримінальних правопорушень майстер ТОВ «БМУ-13», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Первомайськ, Миколаївської області, українки, громадянки України, заміжньої, маючу вищу освіту, працюючої на посаді начальника Управління ЖКГ Первомайської міської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новоселиця, Ульянівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_3 раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України;
- якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9
обвинувачений ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Апелянт просить ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001386 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001386 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Апелянт не погоджується з ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2021 року, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Апелянт вважає, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, також є посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення з вказівкою на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зазначає, що в обвинувальному акті чітко визначено спосіб заволодіння бюджетними коштами обвинуваченим ОСОБА_6 , зокрема вказано, що останній заволодів бюджетними коштами шляхом завищення вартості використаних будівельних матеріалів та обсягу проведених робіт, а також придбаного спортивного обладнання, що підтверджується матеріалами судово-економічної експертизи №42 від 13 травня 2020 року.

На переконання апелянта, висновок суду, що в обвинувальному акті не вказаний спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення не відповідає фактичним обставинам, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що 26 грудня 2019 року, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою розтрати бюджетних коштів, підписала наданий їй ОСОБА_6 акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року по об`єкту «Нове будівництво спортивного майданчика зі штучним покриттям по АДРЕСА_4 », який являється офіційним документом, до якого було внесено завідомо неправдиві відомості про вартість матеріалів та об`єми виконаних будівельних робіт, а також щодо вартості вуличних тренажерів, що частково не відповідали дійсності.

На думку апелянта, сама по собі відсутність конкретизації в одному із абзаців викладу фактичних обставин та у формулюванні обвинувачення, що акт №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року був підроблений ОСОБА_8 саме у формі пособництва, не може свідчити про неможливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вказує, що на стадії підготовчого судового засідання, суд вдався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження, щодо розкриття об`єктивної сторони злочину, що істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Як слідує з обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах, а також як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем повторно, а також як службове підроблення, тобто інше підроблення офіційних документів. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, а саме пособництві в зловживанні службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великих розмірах, та у пособництві в службовому підроблені, тобто внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підроблені офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції, пославшись на порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, дійшов висновку про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, а саме, суд зазначив, що обвинувальний акт не містить способу заволодіння ОСОБА_6 бюджетними коштами в сумі 277 908 грн., а лише зазначено, що кошти були перераховані Управлінням ЖКГ Первомайської міської ради ТОВ «Будівельно-монтажне управління №13» в якості оплати за виконані роботи, не вказано спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_8 у своїй сукупності не дають можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій обвинуваченого, визначаються межі судового розгляду.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню провадження до судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Як слідує із змісту обвинувального акта, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, обвинувальний акт не містить спосіб заволодіння ОСОБА_6 бюджетними коштами в сумі 277 908 грн., не вказано спосіб вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_8 у своїй сукупності не дають можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Такий обвинувальний акт, який містить недоліки та суперечності, суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Також слід врахувати, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Згідно тексту обвинувального акта, у ньому відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великих розмірах, відсутній спосіб заволодіння ОСОБА_6 бюджетними коштами, виділеними з державного бюджету у сумі 277 908 грн., також не зазначено, спосіб вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, а саме службове підроблення, тобто інше підроблення офіційних документів. При цьому інше підроблення документів передбачає повну або часткову зміну змісту документа чи його форми або реквізитів, проте не за рахунок внесення до нього неправдивих відомостей, а шляхом їх виправлень, підчищень, дописок, витравлювань, зміни літер чи цифр тощо. У випадку іншого підроблення документів неправдиві відомості до документа не вносяться, а виправляються або знищуються такі, вже наявні у документі відомості, що відповідають дійсності.
Окрім того, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України в якому обвинувачується ОСОБА_8 у своїй сукупності не дають можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, що позбавляє обвинувачених захищатись від висунутого проти них обвинувачення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України з наведених в оскаржуваній ухвалі підстав. Такі порушення перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Саме тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокуророві, для приведення у відповідність до вимог КПК України.

Доводи прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд вийшов за межі повноважень під час підготовчого судового засідання є безпідставними, адже суд не вдавався до оцінки фактичних обставин кримінального провадження, а лише перевірив обвинувальний акт на наявність у ньому відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акта відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.
З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування та зміни оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 травня 2021 року, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191 та ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: