Справа №-613/1001/20 Провадження №-1-кп/613/42/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 лютого 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000374 від 17.07.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сінне Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 16.07.2020, близько 22:00 год., знаходячись за місцем свого фактичного мешкання, а саме в одній з кімнат квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, лезом ножа наніс своєму синові ОСОБА_9 , який знаходився навпроти нього, два удари в область грудної клітини зліва, чим спричинив останньому, відповідно до висновку експерта № 12-17/76 Бгт/20 від 03.09.2020, тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини зліва в області 3 ребра з пошкодженням лівої легені, яке носить ознаки і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, та проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в області 4 ребра з пошкодженням лівої легені, з пошкодженням навколосерцевої сумки і серця, яке носить ознаки і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя людини.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_7 , в короткий проміжок часу після отримання вищевказаних тілесних ушкоджень, а саме в перші хвилини, у кімнаті за вищевказаною адресою настала смерть ОСОБА_9 , безпосередньою причиною якої став травматичний шок, який розвинувся в результаті отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, навколосерцевої сумки та серця.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 115 КК України визнав частково. Не заперечував факту нанесення ОСОБА_9 двох ударів в область грудної клітини, однак, стверджував, що наніс вказані удари з метою самооборони, не маючи наміру на заподіяння смерті потерпілому та, відповідно, умислу на вбивство, у зв`язку з чим заперечує кваліфікацію його дій за ч.1 ст.115 КК України. Вважає, що його дії мають бути кваліфіковані за ст.118 КК України як вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Пояснив, що 16.07.2020 вранці разом із ОСОБА_10 їздив у м. Богодухів. Після приїзду додому ОСОБА_7 поклав барсетку з документами та грошима на її звичне місце. ОСОБА_9 пішов у магазин, де продавалися алкогольні напої. Під час відсутності сина ОСОБА_7 помітив відсутність барсетки, в якій знаходилися гроші та особисті документи ОСОБА_7 (паспорт, військовий квиток). У крадіжці барсетки ОСОБА_7 підозрював ОСОБА_9 . Після приходу останнього з магазина (близько 20.00 год.) обвинувачений спитав у нього, де барсетка, син сказав, що не знає, та знову пішов у магазин. Звинувачення батька у крадіжці барсетки ОСОБА_9 категорично заперечував. Обвинувачений пішов за сином, дійшов до магазину, там знайшов ОСОБА_9 , який за магазином вживав спиртні напої із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. На пропозицію батька піти додому син відповів відмовою. ОСОБА_7 випив з вказаними вище особами приблизно 50 грамів горілки та пішов додому. Через півгодини після того, як ОСОБА_7 прийшов додому, повернувся додому і ОСОБА_9 (приблизно о 21-30 год.), який з порога почав ображати батьків та висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_7 піднявся з дивану у кімнаті та пішов назустріч сину, а ОСОБА_9 йшов із кухні, зустрілися вони напроти крісла у кімнаті. Син намагався вдарити ОСОБА_7 кулаком, цілився у голову, однак, обвинувачений ухилився, удар попав у шию. Потім ОСОБА_7 відчув удар під ребра. Коли він повертав голову, ухиляючись від першого удару сина, побачив на столі ніж, який зберігався як пам`ять від батька ОСОБА_7 та не використовувався у господарстві. ОСОБА_7 взяв ніж правою рукою, переклав у ліву руку, ударив ОСОБА_9 двічі, не цілячись в певне місце, більше ударів ножем не наносив. Після цього ОСОБА_7 вийшов із кімнати на поріг будинку та порізав собі вени, потім зайшов у кухню і помив ніж. Знову вийшов на поріг, викинув ніж біля порогу будинку та викликав поліцію, повідомивши про те, що зарізав свого сина. Сидів на порозі будинку, доки не приїхала поліція. Швидку допомогу не викликав, оскільки знав, що її викличуть працівники поліції.

Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що за деякий час до подій, що сталися 16.07.2020, він помітив, що з барсетки почали зникати гроші, у чому підозрював сина, після чого почав ховати барсетку. Зазначив, що ОСОБА_13 втратив роботу у грудні 2019 року, останні 4-5 місяців проживав разом з батьками за їх рахунок. Вважає, що відносини між ним та сином були нормальними, якщо син був у тверезому вигляді, та ставали неприязними, якщо ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння. До цього ОСОБА_9 часто вживав алкогольні напої, в деяких випадках після їх вживання був схильний до застосування фізичної сили, зокрема, такий випадок мав місце у травні 2020 року, коли додому з військової служби повернувся брат ОСОБА_14 . Між братами стався конфлікт, у зв`язку з чим довелося викликати поліцію. Стверджує, що наніс ножові удари ОСОБА_9 , захищаючись від нападу сина, який був вищим і значно фізично сильнішим.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його винність підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями потерпілої та свідків, показаннями експерта, наданими у судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що 16.07.2020 увечері до неї додому прийшли працівники поліції, які зазначили, що її чоловік ОСОБА_7 зателефонував до поліції з повідомленням про викрадення належних йому документів його сином ОСОБА_9 . ОСОБА_7 в цей час вдома не було. Під час відсутності ОСОБА_7 вдома 16.07.2020 їх син ОСОБА_13 заходив додому, знайшов вдома барсетку її чоловіка та поклав її на столі біля дзеркала у залі. Після цього 16.07.2020 ввечері її чоловік ОСОБА_7 прийшов додому, перебуваючи у стані легкого алкогольного сп`яніння, та повідомив дружині, що їх син ОСОБА_9 викрав у нього документи. Через 15-20 хвилин (після 21 години, приблизно о 22 годині) додому прийшов їх син ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння (більше, ніж батько). ОСОБА_7 почав звинувачувати ОСОБА_9 у тому, що останній вкрав у нього барсетку з документами та продав її, син категорично заперечував крадіжку барсетки та документів. ОСОБА_7 поліз до ОСОБА_9 , син відштовхнув батька. ОСОБА_7 продовжував висловлювати до сина претензії з приводу крадіжки барсетки. У кухні між ними розпочалася штовханина, в ході якої ОСОБА_9 зачепив рукою каструлю з макаронами, яка стояла на столі. ОСОБА_6 залишилась у кухні та стала прибирати з підлоги макарони, в цей час її чоловік та син перейшли у кімнату. Що саме відбувалося в кімнаті, потерпіла не бачила, криків чи звуків боротьби не чула. Вийшла з квартири викинути сміття, повернулася приблизно через 5 хвилин та побачила чоловіка, який у кухні мив ніж під умивальником, та повідомив їй, що зарізав сина. Жодних тілесних ушкоджень або пошкоджень одягу на ОСОБА_7 не було. Потерпіла забігла в кімнату, побачила сина, який сидів на кріслі, на ньому було дві колоті ножові рани, кров на той час уже не текла. Син двічі захропів та помер. Після цього потерпіла вибігла на поріг, де в цей час сидів її чоловік, та побачила, що у ОСОБА_7 порізані вени. Зазначила, що її чоловік спочатку помив ніж, а потім порізав собі вени. Після цього вона позвала сусідку ОСОБА_15 , однак, ОСОБА_7 не пустив її до хати, накричав на неї, сусідка викликала медика ОСОБА_16 , згодом приїхали працівники поліції. Наступного дня після поховання сина (19.07.2020) ОСОБА_6 знайшла під подушкою на софі барсетку.

Зазначила, що кухонні ножі, які використовувалися у господарстві, зберігалися у кухні в ящику столу, та в коридорі. Вказала, що її чоловік мав багато ножів, зроблених батьком обвинуваченого, які не використовувалися у господарстві. Ці ножі зберігалися окремо від кухонних, у житловій кімнаті у ящику під стільцем. Зазначила, що ОСОБА_7 певний час тримав ножі в різних місцях квартири та спав з ножем під подушкою, оскільки боявся сина, який був значно вищим і фізично сильнішим та міг заподіяти батьку значних тілесних ушкоджень.

Пояснила, що неприязне ставлення її чоловіка до сина тривало близько семи місяців, і було пов`язане з тим, що син не працював, та жив разом з батьками за їх кошти, що обурювало її чоловіка. Син ОСОБА_9 часто вживав алкогольні напої, після вживання алкогольних напоїв відносини між ним та її чоловіком псувалися. Періодично ОСОБА_7 провокував сина, останній, у свою чергу, намагався застосовувати до батька фізичну силу, цьому перешкоджала матір. У свою чергу, ОСОБА_7 десять років назад ударив сина ножем, однак, поліцію не викликали, оскільки конфлікт було вичерпано.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що проживає у с. Братениця, працює фельдшером у фельдшерсько-акушерському пункті, має добрі відносини як з обвинуваченим, так і з потерпілою. Зазначив, що 16.07.2020 після 22-ї години вечора йому зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила, що її сусідка ОСОБА_6 кричить, що її чоловік зарізав сина. ОСОБА_17 попросила, щоб ОСОБА_16 як фельдшер прибув на місце та у разі необхідності надав першу медичну допомогу. Прибувши на місце події через 30-35 хвилин, ОСОБА_16 побачив ОСОБА_7 , який сидів на порозі будинку та розмовляв по телефону з поліцією, якій повідомив, що зарізав свого сина. Пройшовши у кімнату, ОСОБА_16 побачив в кріслі труп ОСОБА_9 , у якого було два ножових поранення в області грудей. Обидва поранення були нанесені в грудну клітину в життєво важливий орган серце. Дихання, пульсу та серцебиття не було, зіниці на світло не реагували, тіло почало захолоняти. Після цього ОСОБА_16 викликав поліцію та надав першу допомогу ОСОБА_7 , в якого були порізані вени на лівій руці. Як пояснив ОСОБА_7 , він хотів вчинити самогубство. Інших тілесних ушкоджень, крім порізаних вен, у обвинуваченого ОСОБА_16 не бачив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що проживає у АДРЕСА_3 та є сусідкою ОСОБА_18 . Вказала, що ОСОБА_13 постійно проживав разом зі співмешканкою, однак, останній час проживав разом із батьками. 16.07.2020 приблизно о 18 годині ОСОБА_7 ходив по двору та повторював, що немає його барсетки. 16.07.2020 ввечері вона перебувала вдома, приблизно о 21:30 год. вона почула шум у квартирі ОСОБА_18 , який був схожий на розмову на підвищених тонах, проте, бійки вона не чула. Близько 22:15 год. до неї в квартиру постукала сусідка ОСОБА_6 та повідомила, що її чоловік зарізав сина. ОСОБА_17 викликала фельдшера та пішла до сусідів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , щоб дізнатися, що сталося, однак, ОСОБА_7 , який в цей час сидів на порозі, не пустив її до квартири та висловився на її адресу нецензурною лайкою, зачинивши двері до квартири. У квартиру ОСОБА_21 не заходила. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_7 свідок не бачила. Про те, що сталося вбивство, вона дізналася зі слів поліції, коли слідчий запросив її в якості понятої.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що проживає у с. Братениця Богодухівського району Харківської області, знайомий як з обвинуваченим, так і з потерпілою, з ОСОБА_10 ходив в одну школу. Зазначив, що влітку 2020 року, приблизно в середині червня, точну дату свідок не пам`ятає, приблизно о 13-15 годині разом із ОСОБА_12 під`їхали до магазину в с. Братениця Богодухівського району Харківської області. За магазином вони зустріли ОСОБА_22 , який сидів сам, перебував у легкому стані алкогольного сп`яніння та мав почату пляшку горілки об`ємом 0,5 літру (у пляшці не вистачало приблизно 100 грамів горілки). Вказану пляшку вони допили втрьох за магазином. Згодом до магазину підійшов ОСОБА_7 і сказав, що у нього пропала барсетка з документами, та звинуватив ОСОБА_9 у крадіжці барсетки та документів. Стверджував, що ОСОБА_13 міг заховати барсетку. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_9 віддати батькові барсетку, на що потерпілий сказав, що піде додому і знайде цю барсетку. Линник ОСОБА_23 пішов додому, через деякий час повернувся, повідомив, що знайшов барсетку батька, та поклав її на столі в кімнаті. Обвинувачений в цей час знаходився разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за магазином, перебував у збудженому стані через втрату документів. Після того, як ОСОБА_7 дізнався, що барсетка знайшлася, він відразу пішов додому, продовжуючи перебувати у збудженому стані. В цей час до магазину під`їхали працівники поліції, ОСОБА_11 повідомив їм, що барсетка знайшлася. Розійшлися всі після 19 години.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що проживає у с. Братениця Богодухівського району Харківської області, знайомий з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 близько 20 років, має з ними нейтральні відносини. Зазначив, що влітку 2020 року в період з 13 до 15 години (точніше свідок назвати не може), в день напередодні вбивства, вони разом з ОСОБА_11 підійшли до магазину, де зустріли ОСОБА_22 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. У нього була неповна пляшка горілки, він запропонував випити разом. За магазином вони випили втрьох, магазин в цей час ще був закритий. Линник ОСОБА_23 пішов додому за сигаретами. В цей час до магазину прийшов ОСОБА_7 , через 5 хвилин з сигаретами повернувся ОСОБА_13 . Між ОСОБА_7 та потерпілим виникла словесна перепалка, а саме ОСОБА_7 звинувачував сина в тому, що останній викрав його барсетку з документами. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_13 відійшли, останній пішов додому шукати документи, а ОСОБА_11 повернувся до магазину, ОСОБА_7 в цей час залишався із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Через деякий час ОСОБА_13 повернувся та повідомив, що документи знайшлися, а ОСОБА_7 сказав, що викликав поліцію. Однак, ОСОБА_7 стверджував, що ОСОБА_13 викрав барсетку, а потім сказав, що знайшов її. Після цього вони ще трохи посиділи, ОСОБА_7 пішов додому. В цей час під`їхали працівники поліції, оскільки раніше ОСОБА_7 телефонував до поліції з приводу крадіжки барсетки. З поліцією розмовляли ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 розмови не чув, оскільки вже відійшов від магазину, згодом ОСОБА_11 його наздогнав. Вказав, що відносини між обвинуваченим та потерпілим були неприязними з обох сторін.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що була співмешканкою померлого ОСОБА_9 , разом вони прожили 11 років. З квітня 2020 року ОСОБА_13 мешкав у своїх батьків, востаннє потерпілого свідок бачила 15.07.2020. Свідок вказала, що спілкувалася з ОСОБА_9 16.07.2020 вранці та після обіду, після його приїзду з м. Богодухів до с. Братениця, в цей час потерпілий був тверезим. Підтвердила, що ОСОБА_9 знайшов роботу, а 16.07.2020 їздив до ОСОБА_25 , щоб оформити медичні документи, необхідні для роботи. На пропозицію ОСОБА_24 залишитися у неї в м. Богодухів на ніч і вранці від неї поїхати на роботу в Харків ОСОБА_9 відповів відмовою та повідомив, що залишиться у батьків. 16.07.2020 близько 23-ї години їй зателефонували з поліції та повідомили, що ОСОБА_9 зарізав його батько. Пізніше їй зателефонувала сусідка ОСОБА_26 та попросила прийти. ОСОБА_24 відповіла, що не прийде, доки труп ОСОБА_9 знаходитиметься у будинку, знайшла автомобіль, щоб вивезти його труп до моргу, і після цього близько опів на четверту годину ранку прийшла до Линників.

Зазначила, що ОСОБА_9 був схильним до зловживання алкогольними напоями, незважаючи на її засудження вживання алкоголю і вжиті нею заходи медичного характеру. Пояснила, що у квітні 2020 року брат потерпілого ОСОБА_27 повернувся з АТО з грошима, з цього часу у сім`ї ОСОБА_18 розпочалося щоденне вживання алкогольних напоїв, у зв`язку з чим з квітня 2020 року ОСОБА_9 перейшов на постійне проживання до батьків. Зазначила, що відносини між ОСОБА_9 та його батьком ОСОБА_7 були напруженими. Вказала, що зловживання алкогольними напоями ОСОБА_9 дратувало ОСОБА_7 , останній періодично висловлювався, що йому це набридло і він вб`є ОСОБА_9 .. Зі слів ОСОБА_6 їй було відомо, що певний час ОСОБА_7 носив у носку ніж, а від сторонніх осіб вона чула, що раніше мали місце випадки нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ножем ОСОБА_9 , зокрема, такий випадок нібито мав місце у травні 2020 року на грунті вживання алкогольних напоїв після приїзду додому брата потерпілого ОСОБА_27 .. Крім того, безпосередньо від ОСОБА_9 їй стало відомо, що до початку їх спільного проживання, коли ОСОБА_9 було 18 років, його батько наніс йому тілесні ушкодження у грудну клітину (область 1 ребра).

Вважає, що батько ОСОБА_7 не любив своїх дітей, відносився до них презирливо. У свою чергу, ОСОБА_9 також ставився до батька неприязно. Свідок пояснила, що під час їх спільного проживання з ОСОБА_9 його батьки жодної допомоги не надавали, в тому числі, ніяк не реагували на прохання ОСОБА_24 допомогти у лікуванні ОСОБА_9 від алкогольної залежності. Свідок категорично заперечила можливість вчинення крадіжки ОСОБА_9 ..

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що є сусідкою родини ОСОБА_18 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Повідомила, що часто бачила ОСОБА_22 на подвір`ї п`яним. 16.07.2020 бачила ОСОБА_7 , який у дворі вправлявся по господарству, а також ОСОБА_9 у п`яному вигляді на подвір`ї. Близько 22-ї години вона з чоловіком вже лягли спати, жодних звуків боротьби вона не чула. Коли свідок почула звук падіння, подумала, що це падає ОСОБА_9 , оскільки останній мав хитку ходу внаслідок сп`яніння.

Протоколом огляду місця події та трупу від 17.07.2020 підтверджується, що у приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , положення трупа - напівсидячи в кріслі, тулуб нахилений в правий бік, права верхня кінцівка зігнута в ліктьовому суглобі, ліва також зігнута, привернена до тіла, нижня права зігнута в колінному суглобі, ліва випрямлена. Трупне заклякнення відсутнє, слабо виражене в м`язах щелепи, кістки на дотик цілі, по задній поверхні тіла маються круглі плями сливово-фіолетового кольору. На передній поверхні грудної клітини зліва наявні 2 колото-різані проникаючі поранення розміром 3 х 1,5 см та 5 х 1,5 см, в тім`яно-потиличній області наявна рана лінійної форми розмірами 2 х 0,5 см (т.1, а.с.170-175).

Протоколом огляду місця події від 17.07.2020, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , зафіксовано місцезнаходження трупа ОСОБА_9 в одній з житлових кімнат вказаної квартири, у кріслі, яке стоїть з правого боку біля входу в кімнату, крісло просякнуте речовиною бурого кольору.Навпроти крісла стоїть письмовий стіл, на якому знаходяться побутові речі, серед яких кухонний ніж з рукояткою з пластмаси коричневого кольору, загальна довжина ножа складає 32 см, довжина рукоятки 10 см, довжина леза 22 см, товщина леза 1 мм. Крім того, вказаним протоколом зафіксовано наявність плям бурого кольору на шторці білого кольору, яка знаходиться перед вхідними дверима до вказаної квартири, а також наявність речовини червоного кольору у рукомийнику, який стоїть в іншій житловій кімнаті, що знаходиться прямо за кухнею. Під час огляду було вилучено ватну паличку зі змивами речовини бурого кольору, ватну паличку зі змивом поверхні раковини рукомийника, ватну паличку (контрольний зразок), кухонний ніж загальною довжиною 32 см., фрагменти шторки білого кольору, на яких маються плями речовини бурого кольору (т.1, а.с.177-180).

Висновком судово-медичної експертизи № 12-17/76 Бгт/20 від 03.09.2020 підтверджується, що труп ОСОБА_9 наданий на експертизу 17.07.2020 (експертиза почата 17.07.2020 о 10.00-13.00 год.). При дослідженні трупа були виявлені такі пошкодження :

колото-різане поранення по лівій бічній поверхні грудної клітини в області 3 ребра по середньо-ключичній лінії, що бере початок від шкірної рани, умовно при проведенні експертизи позначено під № 1, з пошкодженням по ходу ранового каналу 3-го ребра, 3-го переднього сегмента лівої легені. Рановий канал спрямований зліва направо та зверху вниз, близько 6 см.;

колото-різане поранення по передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 4 ребра по передньо-ключичній лінії, що бере початок від шкірної рани, умовно при проведенні експертизи позначено під № 2, з пошкодженням по ходу ранового каналу 4 та 5-го ребра, верхньоязичкового сегмента лівої легені, навколосерцевої сумки і серця. Рановий канал спрямований спереду назад, зверху вниз і зліва направо, довжиною 12,5 см.;

забійна рана голови, синець на обличчі, садна на правій верхній кінцівці, садна на правій нижній кінцівці.

Вказані колото-різані поранення грудної клітини утворилися прижиттєво, в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті, в термін, який обчислюється хвилинами, від не менше ніж 2-кратного впливу односторонньо-гострого, плоского, гострого клинка колючо-ріжучого знаряддя з «П»-подібним перерізом обушка, ребра якого не були виражені. Довжина зануреної частини клинка була не менше 13 см. Описаними конструктивними особливостями володіє і представлений на експертизу великий ніж. Таким чином, виключити утворення колото-різаних поранень тіла від впливу клинка цього ножа не можна.

Забійна рана голови, синець на обличчі, садна на правій верхні кінцівці, садна на правій нижній кінцівці утворилися незадовго до смерті від ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в пошкодженнях не відобразилися.

Причиною смерті ОСОБА_9 став травматичний шок, який розвинувся в результаті отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, навколосерцевої сумки і серця.

При судово-медичній експертизі крові трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в кількості 3,65 промілле, що відповідає тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.

При колото-різаному пораненні грудної клітини з пошкодженням серця, ускладненому гемотампонадою навколосерцевої сумки, втрата свідомості настає швидко, практично блискавично протягом перших секунд, а смерть, як правило, настає в короткий проміжок часу, який обчислюється першими хвилинами. У зв`язку з цим можливість здійснення потерпілим активних самостійних дій (в тому числі пересуватися, чинити опір та ін.) представляється малоймовірним.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в області 3 ребра з пошкодженням лівої легені носить ознаки і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в області 4 ребра пошкодженням лівої легені, з пошкодженням навколосерцевої сумки і серця, носить ознаки і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

Забійна рана голови, синець на обличчі, садна на правій верхній кінцівці, садна на правій нижній кінцівці легкі тілесні ушкодження.

З огляду на ступінь вираженості трупних явищ, встановлених при проведенні судово-медичної експертизи трупа, можна припустити, що смерть ОСОБА_9 могла наступити за 12 годин до проведення експертизи трупа в морзі (т.1, а.с.195-199).

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, а також фактичними даними, відображеними в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.07.2020, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_7 та експерта ОСОБА_29 підтверджується, що під час проведення слідчої дії підозрюваний ОСОБА_7 надав детальні показання щодо обставин, які мали місце 16.07.2020 приблизно о 22 годині в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де проживали обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 . Надані в ході слідчого експерименту пояснення ОСОБА_7 відповідають тим, що були надані ним під час допиту у судовому засіданні.

В ході слідчого експерименту у житловій кімнаті в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_7 вказав на місце, де лежав ніж кут столу, зазначив, що ОСОБА_9 стояв навпроти крісла, та показав на манекені, як він наніс два удари наодмаш в область грудей ОСОБА_9 . Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 побачив, як ОСОБА_9 впав на крісло, та пояснив, в якому положенні він лежав, обличчям до ОСОБА_7 , спиною до спинки крісла. Після цього ОСОБА_7 вказав на місце на порозі, де порізав собі руку, на умивальник, в якому помив ніж.

На запитання експерта, чи перехвачував ОСОБА_7 ніж після першого удару з однієї руки в іншу, обвинувачений відповів, що ніж не перехвачував.

Крім того, пояснив, що взяв ніж з метою самозахисту. Зазначив, що удар по ребрах ОСОБА_13 наніс йому тоді, коли ОСОБА_7 вже схватив ніж, він після першого удару відвернув голову та побачив на столі ніж. Після другого удару вже наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження, ударивши ножем двічі підряд. Після чого ОСОБА_7 вказав на місце на порозі, де він викинув ніж, яким спричинив потерпілому тілесні ушкодження (т.1, а.с.203-208).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 21.07.2020, з лівого боку від входу до квартири АДРЕСА_2 , у кутку за господарськими речами було виявлено ніж з рукояткою сірого кольору, довжина рукоятки складає 11,5 см, довжина леза 18,5 см, загальна довжина складає 30 см, на вказаному ножі маються плями бурого кольору (т. 1, а.с. 209-211). Згідно з протоколом огляду предметів від 21.07.2020, з вказаного ножа було зроблено змив речовини бурого кольору на ватну паличку (т.1, 212-213).

Згідно з висновком додаткової судово-медичної експертизи від 07.09.2020 № 12-14№211-Бг/20, механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , на який вказав підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту 21.07.2020, не суперечить судово-медичним даним по механізму виникнення ушкоджень у ОСОБА_9 , а саме проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в області 3 ребра з пошкодженням лівої легені, проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва в області 4 та 5 ребра з пошкодженням лівої легені, з пошкодженням навколосерцевої сумки і серця утворилися від 2-кратного впливу плоского, гострого клинка колючо-ріжучого знаряддя, на що і вказував ОСОБА_7 . Мається причинно-наслідковий зв`язок між діями, на які вказував підозрюваний ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту та тілесними ушкодженнями у потерпілого ОСОБА_9 , які були вказані у висновку судово-медичної експертизи № 12-17№76Бгт/20 (т.1, а.с.237-239).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи зразка крові підозрюваного ОСОБА_7 від 21.08.2020 № 14/1563-Дм/20, кров підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (т.1, а.с.230-231).

Як зазначено у всіх висновках судово-медичної експертизи № 14/1566-Дм/20 від 31.08.2020, № 14/1567-ДМ/20 від 31.08.2020, № 14/1565-Дм/20 від 28.08.2020, від 26.08.2020 № 14/1564-Дм/20, кров від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Крім того, в крові ОСОБА_7 виявлено супутній антиген Н.

Крім того, у висновку судово-медичної експертизи № 14/1752-Дм/20 від 31.08.2020, в змиві, вилученому на ватний тампон гігієнічної палички, при огляді місця події з леза ножа, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, походження якої від підозрюваного ОСОБА_7 не виключається. Крім того, не можна категорично виключити можливості присутності у вказаному об`єкті домішків крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, властивої потерпілому ОСОБА_9 (т.1, а.с.236-237).

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи № 14-1564-Дм/20 від 26.08.2020, в змиві з раковини рукомийника, вилученому 17.07.2020 на марлевий тампон в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, походження якої від ОСОБА_7 не виключається. Крім того, не можна категорично виключити присутності у вказаному об`єкті домішків крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, властивої потерпілому ОСОБА_9 (т.1, а.с.228-229).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 14/1566-Дм/20 від 31.08.2020 на спортивних брюках підозрюваного ОСОБА_7 , які були вилучені 17.07.2020 під час його затримання, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В з супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Крім того, не можна категорично виключити присутності в зазначених об`єктах домішку крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від ОСОБА_9 виключити неможливо (т.1, а.с.219-221).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 14/1567-ДМ/20 від 31.08.2020, на літніх туфлях типу «мокасини» підозрюваного ОСОБА_7 , які були вилучені 17.07.2020 під час його затримання, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В з супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Крім того, не можна категорично виключити присутності в зазначених об`єктах домішку крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від ОСОБА_9 виключити неможливо.

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи № 14/1565-Дм/20 від 28.08.2020, на футболці чоловічій смугастій переважно сірого кольору, яка належить підозрюваному ОСОБА_7 та була вилучена 17.07.2020 під час його затримання, виявлена кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В з супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Крім того, не можна категорично виключити присутності в зазначених об`єктах домішку крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, яка може походити від ОСОБА_9 ..

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_29 пояснив, що обидва удари, нанесені обвинуваченим потерпілому, є тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя. Вказані тілесні ушкодження були нанесені гострим плоским предметом, яким міг бути наданий на експертизу великий ніж із сірою рукояткою. Перший удар, нанесений по лівій бічній поверхні грудної клітини в область в область 3-го ребра, та був нанесений обвинуваченим наодмаш лівою рукою. Ніж в цей час був розташований горизонтально, довжина ранового каналу склала 6 см. Показання обвинуваченого в цій частині не суперечать об`єктивним судово-медичним даним. Другий удар, більш акцентований, був нанесений по передній поверхні грудної клітини в область 4 ребра, з пошкодженням також 5 ребра та навколосерцевої сумки. Наявні підстави вважати, що перед його нанесенням обвинувачений перехватив ніж з лівої руки у праву та наніс удар з іншого положення (обвинувачений та потерпілий знаходилися обличчям один до одного). Різна довжина раневих каналів свідчить про те, що сила ударів була різною, оскільки перший удар має меншу глибину раневого каналу та наніс менше пошкоджень. Характер пошкоджень та напрямок раневого каналу свідчать про те, що клинок ножа входив зверху вниз і зліва направо (з боку потерпілого), у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що цей удар був нанесений лівою рукою. Можливість здійснення потерпілим окремих рухів (повзання тощо) після першого удару не виключається, однак, повністю виключається можливість здійснення потерпілим фізичного опору. Після другого удару можливість здійснення потерпілим будь-яких рухів повністю виключається. Враховуючи викладене, механізм нанесення тілесних ушкоджень, про який зазначив обвинувачений в ході слідчого експерименту, в цілому відповідає об`єктивним судово-медичним даним, встановленим в ході судових експертиз, крім показань щодо нанесення другого удару лівою рукою.

Згідно з листом УОАЗОР ГУНП в Харківській області від 28.07.2020 на службу 102 надходили наступні повідомлення:

з телефонного номеру НОМЕР_1 від громадянина, який представився як ОСОБА_7 : 16.07.2020 о 19 год. 04 хв., о 21 год. 35 хв. та о 22 год. 07 хв.;

з номера НОМЕР_2 16.07.2020 о 22 год. 33 хв. від фельдшера Богодухівського району Огер;

з номера НОМЕР_3 16.07.2020 о 23 год. 04 хв. від лікаря Микитенко (БШМД № 1601).

Дослідженими в судовому засіданні аудіо-записами з підсистеми «АРМ-102» ІПНП, наявними на компакт-диску CD-R Titanum № 07041814, підтверджується, що спочатку ОСОБА_7 зателефонував на лінію «102» та повідомив про те, що його син ОСОБА_9 викрав у нього барсетку, в якій знаходилися особисті документи обвинуваченого (паспорт, водійське посвідчення, військовий квиток, техпаспорт на автомобіль), та просив якомога швидше прислати наряд поліції.

Вдруге ОСОБА_7 зателефонував на лінію «102» та висловив претензії з приводу роботи поліції, зазначив, що наряд поліції виїжджав на місце пригоди за його викликом, його барсетка начебто знайшлася, але він її не бачить. Винним у крадіжці барсетки він вважає свого сина ОСОБА_9 . Просив повторно направити на місце події наряд поліції.

Втретє ОСОБА_7 зателефонував на лінію «102» та повідомив, що зарізав свого сина, ОСОБА_9 , 1986 року народження, останній на момент дзвінка був вже мертвий. Обвинувачений пояснив, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, син його дістав, він не витримав і зарізав його.

Крім того, пізніше на лінію «102» телефонували фельдшер ОСОБА_16 , а згодом лікар швидкої допомоги ОСОБА_30 , які повідомили про вбивство, підтвердили, що ОСОБА_9 мертвий, на трупі наявні два колото-різані поранення в області серця. Зазначили, що вбивство ОСОБА_9 вчинив його батько ОСОБА_7 ..

Згідно з електронними рапортами від 17.07.2020, 16.07.2020 о 22 год. 07 хв. від ОСОБА_7 на службу 102 надійшло повідомлення про те, що він зарізав сина ОСОБА_9 . Заявник повідомив, що він вдарив його ножем у груди та потерпілий вже мертвий (т.1, а.с.166). 16.07.2020 о 22 год. 33 хв. від фельдшера ОСОБА_16 надійшло повідомлення на службу 102 про те, що 16.07.2020 о 22 год. 33 хв. виявлено труп ОСОБА_9 , з двома ножовими пораненнями у грудну клітину (т. 1, а.с. 168).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушення закону, у переважній частині узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

При вирішенні питання про наявність умислу на вбивство потерпілого, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховує спосіб і знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, а також бере до уваги специфіку відносин між обвинуваченим та потерпілим, поведінку останніх, що передувала події злочину, які у своїй сукупності свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння смерті ОСОБА_9 ..

Доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, та необхідність кваліфікації його дій за ст.118 КК України перевищення меж необхідної оборони, суд відхиляє, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

При цьому, згідно з ч. 3ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

За приписами п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

За твердженням обвинуваченого, два удари ножем ОСОБА_9 були нанесені ОСОБА_7 в ході самооборони, оскільки потерпілий наніс ОСОБА_7 удар кулаком в область шиї та удар в область ребер, та, будучи значно вищим на зріст і фізично сильнішим, міг завдати значної шкоди обвинуваченому.

Як зазначив захисник, ОСОБА_7 вважав реальною небезпеку, яка йому загрожувала, саме з огляду на наявність значної фізичної переваги сина.

Однак, матеріали кримінального провадження не містять доказів наявності у обвинуваченого тілесних ушкоджень, характерних для особи, яка зазнала нападу.

Так, як вбачається із заяви ОСОБА_7 на ім`я начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», рапорту працівника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_31 від 22.07.2020 та довідки лікаря-хірурга КНП «Богодухівська ЦРЛ» ОСОБА_32 від 09.09.2020, наданої на запит слідчого СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області, ОСОБА_7 підтвердив, що тілесні ушкодження 3 різані рани по внутрішній поверхні лівого передпліччя він наніс собі сам 16.07.2020 через нервовий зрив. 17.07.2020 ОСОБА_7 у зв`язку з вказаними порізами був доставлений до поліклінічного відділення Богодухівської ЦРЛ, де було проведено обробку ран та накладено шви.

Документи, складені медичною службою ДУ «Харківський слідчий ізолятор» під час приймання ОСОБА_7 в установу, не містять відомостей про наявність у ОСОБА_7 інших тілесних ушкоджень, крім вказаних самопорізів передпліччя лівої руки.

У свою чергу, допитані у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 надали показання, що тілесних ушкоджень після цих подій у обвинуваченого ОСОБА_7 вони не бачили. Крім того, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_28 , які є сусідами родини ОСОБА_18 і проживають у суміжних квартирах, пояснили, що звуків боротьби увечері 16.07.2020 вони не чули.

Враховуючи викладене, слід вказати на відсутність доказів протиправних посягань з боку потерпілого.

Натомість, відсутність у ОСОБА_9 будь-якої зброї, перебування останнього у тяжкому стані алкогольного сп`яніння, а також та обставина, що конфлікти між обвинуваченим та потерпілим, які неодноразово мали місце раніше, не потягли за собою негативних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_7 , свідчать про відсутність реальної небезпеки саме життю ОСОБА_7 під час подій, які мали місце 16.07.2020.

Надаючи оцінку доводам обвинуваченого про перебування його у стані необхідної оборони, суд враховує приписи п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Судом взято до уваги інтенсивність та локалізацію поранень, завданих потерпілому, а саме те, що обвинувачений не один раз, а двічі ударив ножем ОСОБА_9 в область грудної клітини зліва, де, завідомо для кожної дорослої людини, знаходиться життєво важливий орган серце, при цьому не міг не усвідомлювати, що навіть одне з таких поранень може призвести до смерті ОСОБА_9 . Також суд враховує, що перед нанесенням другого удару ОСОБА_7 змінив положення та перехватив ніж у праву руку, про що свідчить, зокрема, різниця у розташуванні поранень (удар в область 3 ребра був нанесений по бічній поверхні грудної клітини, наступний удар в область 4-5 ребра та навколосерцевої сумки фронтально), та показання експерта, надані в судовому засіданні.

Спроб відбити напад ударом ножа в іншу ділянку тіла, ніж область серця (ногу, руку тощо), ОСОБА_7 не вчиняв. Також обвинувачений не попереджав потерпілого про те, що застосує для самооборони ніж, у разі, якщо нападник не припинить своїх агресивних дій.

При цьому, слід відмітити, що згідно з показаннями самого обвинуваченого, намір на здійснення самооборони за допомогою ножа у нього виник вже після першого удару ОСОБА_22 , коли ОСОБА_7 , ухиляючись від удару, побачив на куті стола ніж та взяв його в руку, не намагаючись уникнути ударів або ж відбити напад сина за допомогою інших засобів, ніж нанесення ножових поранень.

Також, суд враховує, що згідно з показаннями як обвинуваченого, так і потерпілої, конфліктній ситуації в житловій кімнаті передувала словесна сварка між батьком та сином, в якій неприязні відносини демонстрували обидва учасники. При цьому, сварка та подальша бійка відбулися не лише внаслідок однобічних агресивних дій потерпілого відносно батька, як стверджує обвинувачений, а й внаслідок звинувачень ОСОБА_7 . ОСОБА_22 у крадіжці барсетки, які обвинувачений не припинив і після того, як барсетка знайшлася та фактичну причину конфлікту було вичерпано.

Посилання обвинуваченого на те, що він не знайшов свою барсетку, спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями ОСОБА_7 на ім`я начальника Богодухівського відділу поліції, в яких обвинувачений зазначив, що барсетку та документи він знайшов, а також показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила, що ОСОБА_9 знайшов барсетку та поклав її на видному місці в кімнаті батька.

Крім того, ОСОБА_7 мав можливість уникнути конфлікту та запобігти нанесенню йому тілесних ушкоджень з боку сина, принаймні, не провокуючи ОСОБА_9 словесно.

З огляду на викладене, суд вказує на відсутність ознак стану необхідної оборони у обвинуваченого за обставин, що склалися 16.07.2020 о 21 год. 30 хв. у квартирі АДРЕСА_2 .

Також, фактичні обставини вчинення злочину вказують на те, що знаряддя злочину було підготоване обвинуваченим заздалегідь. Про це, зокрема, свідчить та обставина, що ножі, які були зроблені батьком ОСОБА_7 , один з яких послужив знаряддям злочину, не були у щоденному вжитку, та зберігалися в окремому місці, як пояснила потерпіла - в ящику під столом у житловій кімнаті. Однак, один з них до моменту вчинення злочину опинився на столі в житловій кімнаті, і в подальшому був використани й обвинуваченим для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..

Крім того, показаннями свідка ОСОБА_24 підтверджено, що ОСОБА_7 ще до моменту виникнення спірної ситуації щодо пропажі барсетки з документами мав неприязне ставлення до свого сина та неодноразово висловлював погрози вбити ОСОБА_9 ..

Сукупність всіх встановлених судом обставин вчинення злочину, спосіб, кількість, характер і локалізація поранень, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки, виключають вбивство ОСОБА_9 при перевищені меж необхідної оборони, у зв`язку з чим дії ОСОБА_7 не можуть бути кваліфіковані за статтею 118 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи» №2 від 07.02.2003, умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст.115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.

За встановлених під час судового розгляду обставин, слід дійти висновку, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 з мотиву особистих неприязних стосунків, а дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога в КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» не перебуває, є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок загального захворювання (що підтверджується оригіналом пенсійного посвідчення, оглянутим судом у судовому засіданні), пенсіонер, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально (т.2, а.с.7-10).

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 359 від 10.08.2020 ОСОБА_7 хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є активне сприяння розкриттю злочину.

Зокрема, суд враховує, що ОСОБА_7 добровільно погодився на проведення з ним слідчого експерименту, в ході якого надав детальні показання щодо обставин злочину, механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та показав місце, де він викинув ніж. Саме на підставі таких показань ОСОБА_9 слідчому 21.07.2020 вдалося знайти знаряддя злочину, що суттєво прискорило слідство. Крім того, ОСОБА_7 самостійно викликав поліцію негайно після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що сприяло якнайшвидшому розкриттю злочину.

В силу п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» Богодухівської районної ради від 17.07.2020, складеного на підставі акту медичного огляду № 81, складеного 17.07.2020 о 04 год. 50 хв.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є умисним особливо тяжким злочином, наявність як обставини, що пом`якшує покарання, так і обставини, яка його обтяжує, а також наслідки вчиненого злочину - заподіяння смерті людині.

Разом з тим, суд враховує і особу винного, який є літньою людиною та особою з інвалідністю, а також конкретні обставини, що передували вчиненню злочину, а саме спосіб життя потерпілого, який, як було з`ясовано в судовому засіданні, зловживав алкогольними напоями, після їх вживання був схильним до конфліктів та будучи дорослою, дієздатною та працездатною людиною, жив разом зі своїми батьками та за їх рахунок, що обурювало обвинуваченого та викликало постійні зауваження з його боку, сприяло розвитку неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ..

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

До набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 17 липня 2020 року, згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.07.2020.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 22 та 23 липня 2020 року було накладено арешт на майно ОСОБА_7 , а саме: чоловічі спортивні штани «Nike» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічу футболку «Adidas» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічі мокасини без торгівельної марки, світло-бежевого кольору, з плямами бурого кольору, кухонний ніж, з довжиною рукоятки 10 см., з довжиною леза 22 см., загальною довжиною 32 см., 2 фрагменти штор білого кольору з плямами речовини бурого кольору, а також ніж з довжиною рукоятки 11,5 см., довжиною леза 18,5 см., загальною довжиною 30 см..

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.100, ч.4 ст.174, ст.ст.368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17.07.2020.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвал слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 22 липня 2020 року та 23 липня 2020 року, а саме: чоловічі спортивні штани «Nike» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічу футболку «Adidas» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічі мокасини без торгівельної марки, світло-бежевого кольору, з плямами бурого кольору, кухонний ніж, з довжиною рукоятки 10 см., з довжиною леза 22 см., загальною довжиною 32 см., 2 фрагменти штор білого кольору з плямами речовини бурого кольору, а також ніж з довжиною рукоятки 11,5 см., довжиною леза 18,5 см., загальною довжиною 30 см.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- чоловічі спортивні штани «Nike» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічу футболку «Adidas» сірого кольору з плямами бурого кольору, чоловічі мокасини без торгівельної марки, світло-бежевого кольору, з плямами бурого кольору, які визнано речовими доказами постановою слідчого від 17.07.2020, - повернути ОСОБА_7 ;

- кухонний ніж з довжиною рукоятки 10 см., довжиною леза 22 см., загальною довжиною 32 см., два фрагменти штор білого кольору з плямами речовини бурого кольору, марлевий відрізок зі зразком крові ОСОБА_7 , марлевий відрізок (вільний зразок), марлевий відрізок зі змивом крові з рукомийника, марлевий відрізок (вільний зразок), які визнано речовими доказами постановою слідчого від 17.07.2020, ватну паличку зі змивом речовини бурого кольору, ватну паличку (вільний зразок), а також ніж з довжиною рукоятки 11,5 см., довжиною леза 18,5 см., загальною довжиною 30 см., які визнані речовими доказами постановою слідчого від 21.07.2020 знищити;

- компакт-диск CD-R Titanum № 07041814 з аудіо записами повідомлень підсистеми «АРМ 102» ІПНП за фактом надходження дзвінків по факту вбивства та компакт-диск DVD+R Titanum № С002-3004-3292 з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1