Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/81/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області кримінальне провадження № 0000169 від 04.03.2020, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року.

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. В.Байраки Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянин України, з базовою загальною середньою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
16.07.2014 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 19.01.2017 по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим та засуджений:
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки.
Згідно із ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Ухвалено строк відбування покарання обчислювати з моменту проголошення вироку суду, з 29 вересня 2020 року.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, не обирався.
Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 , визнано винуватим та засуджено за: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.
На початку листопада 2019 року, в денний час, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де допомагав по господарству, з метою вчинення крадіжки, за допомогою ключів відчинив двері будинку та проник до середини, звідки повторно, таємно викрав кутову шліфувальну машинку «Stern AG 150А», вартістю 628,28 грн, яка належала потерпілому ОСОБА_10 .
З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Також, на початку грудня 2019 року, в денний час, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 , де допомагав по господарству, з метою вчинення крадіжки, за допомогою ключів відчинив двері будинку та проник до середини, звідки повторно таємно викрав кутову шліфувальну машинку «Makita 9558 HN», вартістю 1050 грн, яка належала потерпілій ОСОБА_11 .
З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім того, 22.02.2020 у вечірній час, ОСОБА_8 , знаходячись у будинку ОСОБА_12 , який розташований по АДРЕСА_1 , діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, розуміючи, що його злочинні дії ніким не будуть помічені, з коридору будинку, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав електричну ударну дриль «Дніпро-М ДЕУ-750», вартістю 779,40 грн.
З викраденим ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Окрім того, 10.03.2020 в денний час, ОСОБА_8 , проходячи по вулиці Полинкіна у с. Соколівське, Кропивницького району Кіровоградської області, на узбіччі дороги помітив поліетиленовий пакет з рослинами коноплі та маючи намір на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для власного вживання, без мети збуту, взяв вказаний пакет та поклав до кишені куртки, чим вчинив незаконне придбання наркотичних засобів. В подальшому ОСОБА_8 став зберігати даний пакет в кишені куртки, чим вчинив незаконне зберігання наркотичних засобів.
10.03.2020 о 19.50 год., під час складання адміністративних матеріалів, в ході поверхневого огляду у лівій кишені куртки у ОСОБА_8 працівниками поліції було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 326 від 13.03.2020 являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого, заборонено. Маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 6,268 грама, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
В апеляційній скарзі із змінами прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2020, щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що призначаючи покарання ОСОБА_8 , судом в порушення вимог ст. 65 КК Укради не враховано що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, вину визнав, проте матеріальну шкоду не відшкодував.
ОСОБА_8 неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не має сталих соціальних зав`язків, під час судового розгляду систематично не з`являвся до суду що свідчить про його намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Отже, при застосуванні такого м`якого покарання визначеного судом, мета покарання не може бути досягнута.
Захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2020, щодо ОСОБА_8 та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки.
В обгрунтування вимог посилається на те, що обвинуваченому призначено занадто суворе покарання. Зокрема, призначаючи ОСОБА_8 покарання судом не в достатній мірі враховано що він вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, тобто фактично мав дві пом`якшуючі обставини, і не мав обтяжуючих обставини. Отже, місцевим судом обвинуваченому призначено занадто суворе покарання.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, з таких підстав.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, окрім визнання ним винуватості, підтверджені зібраними доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які досліджені у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційних скаргах не заперечуються.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При розгляді доводів апеляційної скарги колегія суддів відповідно до ст. 404 КПК України виходить із фактичних обставин провадження, встановлених судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Положеннями ст. 65 КК України регламентовані загальні засади призначення покарання. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України, якщо при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку, нетяжкого та тяжкого злочинів (в редакції КК України від 01.07.2020 відповідно до ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018).
Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, раніше судимий.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 137 від 27.03.2020, ОСОБА_8 в момент вчинення правопорушення страждав та на даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Однак, ступінь розумового недорозвинення у ОСОБА_8 така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України, є осудним.
Згідно довідки КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» № 635, ОСОБА_8 знаходиться на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, канабіноїдів з 2014 року.
Відповідно до досудової доповіді, складеній Кропивницьким РВ філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградській області від 16.07.2020, виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно визнав його щире каяття та сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання відсутні.
Дійшовши висновку, що ОСОБА_8 може бути виправлений без ізоляції від суспільства, суд першої інстанції визнав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, про що також просила сторона обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

На переконання колегії суддів, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, враховуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію потерпілої сторони, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов по справі не заявлявся, думку прокурора, який просив призначити покарання з іспитовим строком, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Зазначені вище обставини, колегія суддів вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений може бути виправлений без ізоляції від суспільства, є правильними.

Враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, з урахуванням конкретних обставин справи, за своїм видом і розміром призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі із звільненням його від відбування покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, є справедливим, необхідним та достатнім для його перевиховання, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами та відповідає меті покарання, визначеній у ст. 50 КК України.

Інших переконливих доводів, щодо призначення ОСОБА_8 невиправдано м`якого покарання, в апеляційній скарзі прокурора не наведено.

Також, колегія суддів вважає що в апеляційній скарзі адвоката не наведено достатнього обґрунтування на підтвердження того, що призначене покарання ОСОБА_8 є явно несправедливим через його суворість.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного вироку дані, на які посилається сторона захисту в апеляційній скарзі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності вироку суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни вироку суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення та захисту не знайшли підтвердження, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 вересня 2020 року, стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4