Номер провадження: 11-кп/813/779/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року в кримінальному провадженні №0001896 від 01.06.2018 року,
встановив:
оскаржуваним вироком суду:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Верхнячка Христинівського району Черкаської області; з середньою освітою; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 194 ККУкраїни та йому призначено покарання -за ч.1 ст. 185 КК у виді одного року позбавлення волі; за ч.2 ст. 194 КК чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК визначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі.
Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2019 року по 31.01.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на два роки, згідно 76 КК України покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
Запобіжний захід ОСОБА_8 змінено з тримання під вартою на домашній арешт, із забороною підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години по 06 годину.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Згідно з оскаржуваним вироком районного суду, ОСОБА_8 , 29.05.2019 року у період часу з 12 годин 28 хвилин по 12 годин 30 хвилин, діючи з прямим умислом направленим на таємне заволодіння чужим майном, перебуваючи у парадній будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу за допомогою підручних засобів таємно шляхом демонтажу заволодів майном КП ЖКС «Черьомушки», а саме металевими дверима від підвального приміщення, вартістю 5000 гривень, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_8 24.09.2019 року в 21 час 23 хвилини, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння діючи з прямим умислом, направленим на знищення чужого майна на ґрунті ревнощів шляхом підпалу п`яти мисливських патронів 12 калібру, які він розташував під лівим заднім колесом автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номер « НОМЕР_1 », який належить його колишній дружині ОСОБА_10 , знищив вказане майно вартістю 203 382 гривні.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України крадіжка, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна; та за ч.2 ст. 194 КК України - умисне знищення майна, за кваліфікуючими ознаками - умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та в цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194 К України та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Не застосовувати ст.ст.75, 76 КК України. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою та затримати в залі суду для подальшого виконання вироку. Так, прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 , вважає вказане судове рішення незаконним та недостатньо мотивованим, прийнятим із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого через свою м`якість. Судом не взято до уваги, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_10 завдано майнової шкоди на загальну суму 203382 грн. 65 коп., та вказану шкоду обвинувачений жодним чином не відшкодував. Також, судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 не повністю розкаюється у вчинених злочинах, зокрема у тяжкому злочині, за ч. 2 ст. 194 КК України. Прокурор в апеляційній скарзі також не погоджується із висновками суду щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає недоцільним застосування ст. 75 КК України у даному випадку.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили залишити її без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку злочинах підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, та узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_8 за кваліфіковані правильно за ч.1 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна; та за ч.2 ст. 194 КК за кваліфікуючими ознаками - умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що не оскаржується в апеляційній скарзі.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Перевіривши вирок, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне застосування районним судом вимог кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому є необґрунтованими, з урахуванням наступного.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_8 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, Також районний суд врахував обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме рецидив злочину.
Доводи прокурора, про те, що призначене покарання не відповідає тяжкості злочину, особі засудженого та є занадто м`яким, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.
Апеляційний суд перевірив встановлені у вироку суду обставини, що пом`якшують покарання, наявність яких оскаржується прокурором, та вважає, що суд обґрунтовано встановив наявність вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, сприяв розкриттю злочинів, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також ступінь тяжкості та конкретні обставини і наслідки вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, районний суд прийшов до висновку про о доцільним є застосувати до ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій статей.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що районним судом під час ухвалення вироку та призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , не надано належної оцінки обставинам, які характеризують обвинуваченого, а також відсутності в діях обвинуваченого щирого каяття, апеляційний суд вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а також оскарженого вироку, районним судом під час призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання повністю враховано усі надані сторонами обвинувачення та захисту дані, які характеризують обвинуваченого.

Також районним судом вірно враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 як під час досудового розслідування так і судового розгляду справи визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, надав правдиві показання, із зазначенням усіх обставин кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий. Крім цього, потерпілою цивільний позов не заявлено, що свідчить про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 , на чому наголошували в ході апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник.

Вказані обставини дали суду першої інстанції підстави дійти до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, внаслідок чого було призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України та звільнено обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком.
Таким чином, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, і дійшов обґрунтованого висновку про наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, і, з урахуванням особи винного, обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 75 КК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам статті 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим через його м`якість, апеляційний суд не вбачає.

Доводи прокурора щодо необхідності призначити покарання без застосування положень ст. 75 КК України, як призначено судом, є безпідставними, оскільки апеляційному суду не наведено переконливих доказів на підтвердження необхідності задоволення апеляційних вимог, а також не зазначено обставини, які б не були враховані судом першої інстанції та свідчили б про необхідність зміни або скасування оскаржуваного вироку.
З огляду на встановлені апеляційним судом обставини даного кримінального провадження та мотиви районного суду при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд приходить висновку про безпідставність апеляційної скарги прокурора та відсутність підстав для її задоволення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.01.2020 року в кримінальному провадженні №0001896 від 01.06.2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким вінвизнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4