Справа № 359/4088/21
Провадження №1-в/359/155/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)», клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.11.2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, - про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в :
13.05.2021 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що він за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, довів, що став на шлях виправлення. Враховуючи вищезазначене просив суд звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів що став на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації БВК просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.11.2019 року за ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Початок строку відбування покарання 04.03.2019 року, кінець строку 04.03.2022 року.
Згідно матеріалів особової справи та характеристики на засудженого від 04.03.2021 року, ОСОБА_5 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 05.03.2019 року. Під час знаходження в ДУ «Чернігівський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. Був працевлаштований в господарчій обслузі установи.

11.09.2019 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання. Характеризувався позитивно, отримав 2 заохочення правами начальника установи. Стягнень не мав.

04.05.2020 року засуджений був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації. Однак за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури рішення комісії від 30.04.2020 року та заохочення у виді «Подяки» від 16.04.2020 року було скасовано та засудженого ОСОБА_5 було повернуто до дільниці ресоціалізації 01.12.2020 року.

На даний час засуджений характеризується негативно, загалом має 1 заохочення та 3 стягнення правами начальника установи.

Працевлаштований робітником в майстерні установи, а саме на дільниці сортування кліпсів.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але робить це з метою отримати поблажливість. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує, але під контролем адміністрації установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі «Фізкультура і спорт».

Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у роботі самодіяльної організації, а саме санітарно-побутової секції.

Відповідно до статті 110 Кримінально - виконавчого кодексу України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі.

05.03.2020 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме можливості переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, однак засуджений надав заяву про відмову від даної пільги.

10.09.2020 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 82 КК України, а саме можливості заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, однак засуджений надав заяву про відмову від даної пільги. На виконання вказівки Бориспільської місцевої прокуратури дане рішення комісії установи було скасовано.

30.04.2020 року засуджений ОСОБА_5 повторно розглядався на комісії установи, щодо можливості застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме можливості переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, рішенням комісії установи йому було задоволено. Однак на виконання вказівки Бориспільської місцевої прокуратури дане рішення комісії установи було скасовано та засудженого ОСОБА_5 повернуто до дільниці ресоціалізації 01.12.2020 року.

На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває. Згідно вироку мав позов, який повністю сплатив. Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування звільнення, згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до коментованої ст. 81 КК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма поведінки засудженого, яка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, має нестабільну лінію поведінки за весь час відбування покарання. Спочатку характеризувався позитивно, отримав 2 заохочення правами начальника установи. Стягнень не мав. 04.05.2020 року засуджений був переведений з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації. Однак за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури рішення комісії від 30.04.2020 року та заохочення у виді «Подяки» від 16.04.2020 року було скасовано та засудженого ОСОБА_5 було повернуто до дільниці ре соціалізації. В подальшому засуджений змінив свою поведінку в негативний бік, загалом має 1 заохочення та 3 стягнення правами начальника установи. Не завжди приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує, але під контролем адміністрації установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Дана лінія поведінки не може свідчити про те, що засуджений такою поведінкою доводить своє виправлення. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування умовно-дострокового звільнення по відношенню до засудженого ОСОБА_5 , оскільки вважає виправлення останнього сумнівним.

Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення.

Злочин за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого.

Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, тож пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України, ст. 158 КВК України, та керуючись ст. 376, 536-539 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Чернігівського апеляційного суду від 01.11.2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, про умовно дострокове звільнення, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено о 17.40 год. 31.05.2021 року.

Суддя ОСОБА_1