Справа № 362/1444/21
Провадження № 1-кп/362/475/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2021 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000310 від 03 травня 2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2021 року з Київської міської прокуратури до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 03 травня 2019 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою судді від 22.03.2021 року призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та подали клопотання про повернення обвинувального акта в даному кримінальному провадженні прокурору у зв`язку з тим, що в ньому відсутнє зрозуміле формулювання обвинувачення, а саме: не встановлена особа, в чиїх інтересах надавалася неправомірна вигода та в чиїх інтересах діяла особа, яка пропонувала неправомірну вигоду, не встановлено та не є зрозумілим чи є в ОСОБА_4 повноваження на дії, які йому інкримінуються, хоча ці обставини є головними кваліфікуючими ознаками ст. 368 КК України. Також в обвинувальному акті не встановлено та не зрозуміло, з якими саме невстановленими службовими особами виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області та Центру надання адміністративних послуг при Васильківській районній державній адміністрації Київської області вступив у змову ОСОБА_4 та яким способом ОСОБА_4 міг взагалі вчинити дії в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та третіх осіб. Крім того за формальними ознаками вказаний обвинувальний акт не містить відомостей про викривача та про розмір запропонованої винагороди викривачу. Також захисники звертають увагу на те, що жоден прокурор в даному кримінальному провадженні не був уповноважений та призначений у відповідності до вимог КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 висунуто обвинувачення прокурором, який не був уповноваженим та призначеним в порядку передбаченому КПК України у цьому кримінальному провадженні, без фактичного повідомлення про підозру, а саме: не прокурором м. Києва, що є керівником прокуратури м. Києва, а заступником прокурора м. Києва ОСОБА_8 , який не міг приймати постанову про призначення групи прокурорів. Також порушено правило підслідності, внаслідок чого досудове розслідування здійснено не уповноваженими на те особами та органами, оскільки постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, а саме: слідчому підрозділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області винесено у день відкриття провадження, проте такі строки не дають можливості встановити перспективи ефективності проведення досудового розслідування, як і доказів неефективності досудового розслідування здійсненого слідчими органів національної поліції.
Крім того, стороною захисту звернуто увагу на те, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 23.09.2020 обвинувальний акт за вказаним обвинуваченням стосовно ОСОБА_4 вже було повернуто прокурору в порядку ст. 291 КПК України, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 10.12.2020. При цьому, судами обох інстанцій вказано про неконкретність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 3 ст. 368 КК України. При цьому, порушення прокурором не усунуто і в новому обвинувальному акті, що є предметом розгляду.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 подано скарги на постанови прокурора: від 03.05.2019 про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про використання конфіденційного співробітництва, оскільки прокурор не має повноважень залучати до конфіденційного співробітництва інших осіб, це віднесено до компетенції слідчого; від 14.05.2019 про проведення контролю за вчиненням злочину, прийняті прокурором м. Києва ОСОБА_9 , який входить до групи прокурорів згідно постанови заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 , що не мав повноважень на винесення даної постанови; від 03.05.2019 про призначення групи прокурорів, прийняту заступником прокурора м. Києва ОСОБА_11 , прийняття якої не належить до його повноважень, та від 03.05.2019 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, оскільки вона винесена у день відкриття провадження, проте такі строки не дають можливості встановити перспективи ефективності проведення досудового розслідування, як і доказів неефективності досудового розслідування здійсненого слідчими органів національної поліції.
Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акта та задоволення скарг, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, а питання, вказані в скаргах захисника, не розглядаються на підготовчому судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та скарги своїх захисників, просив їх задовольнити.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд, прийшов до наступного висновку.
Згідно вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Враховуючи, що зміст фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, тобто окремих складових обвинувального акта, відповідно до вимог ст. 91 КК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними та достатніми для його вирішення по суті, то наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст. 2 КПК України, що не дотримано у даному кримінальному провадженні.
У своїй Постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328 К/С-16) Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад в обвинувальному акті саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

В обвинувальному акті зазначено, що до функціональних обов`язків ОСОБА_4 як заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області входить у тому числі питання реалізації повноваження у галузі адміністративно-територіального устрою, будівництва та архітектури, поліпшення інвестиційної привабливості ті бізнес-клімату міста, створення умов залучення іноземних інвестицій; сприяння розвитку різних форм власності, використання та розподілу земель, координація взаємодії з відділом у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області та керівництво Узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів при виконавчому комітеті Васильківської міської ради.

Разом з тим, при формулюванні обвинувачення не вказано коли, яким чином і в якій спосіб ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_12 звернувся за реєстрацією права власності і, відповідно, у ОСОБА_4 виник умисел на скоєння злочину, які саме повноваження чи службове становище використав ОСОБА_4 задля отримання неправомірної вигоди, з використанням яких саме повноважень або можливостей, обумовлених займаною посадою, ОСОБА_4 вчинялись дії з метою одержання неправомірної вигоди, чи мав він на це повноваження, не вказано за вчинення або не вчинення яких конкретно дій і в чиїх інтересах ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за одержання, як службова особа, неправомірної вигоди, за реєстрацію права власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Васильківського району Київської області, тобто не під юрисдикцією Васильківської міської Ради.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з на даний час не встановленими службовими особами виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області та Центру надання адміністративних послуг при Васильківській районній державній адміністрації Київської області, займаючи відповідальне становище, відповідно до раніше висунутої вимоги отримав неправомірну вигоду.

Однак вказане формулювання обвинувачення це не дає можливості зробити висновок про наявність взагалі таких осіб і, відповідно, такої змови, оскільки в обвинувальному акті не конкретизовано і не вказано які саме дії з метою отримання неправомірної вигоди повинні були зробити невстановлені слідством особи вказаних органів, чи відносилось до їх компетенції вирішення питань реєстрації земельних ділянок і яким саме чином ОСОБА_4 вступив з ними в попередню змову, в чому полягала ця змова, які конкретно дії і роль виконувала кожна з групи осіб для досягнення злочинної мети, яку ставиться у провину в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_4 .

Вказані порушення унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, і, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

Відповідно до пункту 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засуду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (п. 1 ст. 9 КПК), та засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст.20 КПК).

В Постанові від 12.06.2018 року (справа № 712/13361/15) Верховний Суд зауважив, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

За вказаних обставин, на переконання суду, недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо обов`язку викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

17.10.2019 р. Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції». Цим законом врегульовується статус викривачів, їхні права та гарантії, способи повідомлення про корупцію, обов`язки і повноваження органів, на які покладається реалізація норм закону, зокрема Національне агентство з питань запобігання корупції та Національне антикорупційне бюро України. Так, законом розкривається інститут викривача, якого визнають як особу яка повідомила уповноважений орган про вчинення корупційного злочину - фактично заявник.

Таким чином, на момент вчинення інкримінованого злочину, положення щодо зазначення відомостей про викривача в обвинувальному акті не існувало.

Отже, відсутність в обвинувальному акті відомостей про викривача та про розмір запропонованої винагороди, про що вказує сторона захисту, не свідчить про невідповідність такого акта вимогам ст. 291 КПК України та порушення права особи на захист.

Що стосується скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_6 на постанови прокурора, то суд приходить до наступних висновків.
Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності прокурора та слідчого, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і до них не відноситься рішення прокурора про визначення групи прокурорів, зміна підслідності, проведення контролю за вчиненням злочину та залучення осіб до співробітництва. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення прокурора, у тому числі і на вищевказані постанови, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді в порядку ст. 314 КПК України.
Однак, всі вказані рішення прокурора стосуються порядку та способу здійснення досудового слідства та збору доказів, тобто всі оскаржувані захисниками рішення прокурора підлягають перевірці та оцінці судом під час судового розгляду з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 85, 86, 87, 88, 89, 94 КПК України.

Вирішення цих питань під час підготовчого судового засідання не передбачено чинним КПК України. Відповідно до положень ст. 89 КПК України, суд вирішує питання щодо допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення або під час судового розгляду, а не у підготовчому судовому засіданні.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про залишення скарг на постанови прокурора без розгляду.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 181, 291, 314, 369, 376, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта задовольнити.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 03 травня 2019 року - повернути прокурору.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора про залучення особи до проведення негласних слідчих (розшукових) дій та про використання конфіденційного співробітництва від 03.05.2019 залишити без розгляду.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.05.2019 залишити без розгляду.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора про призначення групи прокурорів від 03.05.2019 залишити без розгляду.
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 на постанову прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розсілдування від 03.05.2019 залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено протягом п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини та оголошено 07 червня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1