Справа № 303/912/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/858/20 за апеляційною скаргою начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 червня 2020 року повернуто прокуророві обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури, підозрюваного в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ухвалі суду першої інстанції вказується на те, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: - в обвинувальному акті викладені лише зміст підозри - те, що досудовим розслідуванням встановлено, а також частина тих фактичних обставин правопорушення, у вчиненні якого підозрювалася особа в ході досудового розслідування, та правова кваліфікація. За таким «обвинувальним актом» особа має статус не «обвинуваченого», а «підозрюваного», оскільки відповідно до положень ст. 277 КПК України - це становить зміст повідомлення про підозру; - в обвинувальному акті взагалі відсутній зміст поняття та слово - «обвинувачується»; - слідчий обмежився тим, що фактично «продублював» виклад «фактичних обставин кримінального правопорушення» встановлених під час досудового розслідування, розділивши їх словосполученням «формулювання обвинувачення», при цьому, не виконавши вимог передбачених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та не взявши до уваги положення ст. 91 КПК України, що вказує на формальний підхід слідчого до викладення обвинувального акта в частині конкретизації (індивідуалізації) та чіткого формулювання обвинувачення у підтвердження того, що ОСОБА_6 вчинив злочин. Тому суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті відсутнє «формулювання обвинувачення» у розумінні практики ЄСПЛ та розумінні КПК України, не зважаючи на те, що слідчий його так назвав і навіть підкреслив, виділивши "жирним" шрифтом, а прокурор таке «затвердив». Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист кожному з них від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку. З огляду на те, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд також дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 . Окрім того, в ухвалі вказується на те, що всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, доданий до обвинувального акту реєстр не містить відомостей про час проведення процесуальних дій: - в реєстрі відсутні будь-які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою; - відсутня інформація про складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК також є процесуальним рішенням.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Зазначає, що в обвинувальному акті дійсно зазначені обставини, що встановлені під час досудового розслідування та свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з приводу якого йому повідомлено про підозру у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, що і є формулюванням обвинувачення. Також стверджує, що відомості про те, що ОСОБА_6 саме обвинувачується за ч. 3 ст. 368 КК України викладені в назві цього процесуального документу на першому аркуші, де зазначено, що це є «обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 20.07.2018 внесені до ЄРДР за № 0000282 за ч. 3 ст. 368 КК України». Обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується саме на фактичних обставинах кримінального правопорушення, які встановлені під час розслідування і вказують на те, що дії цієї особи містять склад кримінально карного діяння. Також сторона обвинувачення вважає, що доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування має містити «дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою» та «інформацію про складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК України також є процесуальним рішенням». Просить ухвалу скасувати, призначивши новий судовий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши викладені в обвинувальному акті відомості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Апеляційний розгляд проводиться за відсутності потерпілого, неявка якого, з огляду на положення частини 4 статті 405 КПК України, не перешкоджає його проведенню. При цьому, береться до уваги, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду потерпілому надіслано відповідно до вимог закону, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення апеляційного розгляду на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.
Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України з наведених в ухвалі підстав, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для його повернення прокурору з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такий складений слідчим та затверджений прокурором, а також підписаний ними, містить дату та місце його складання, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості обвинуваченого, потерпілого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого та прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відомості про: відсутність завданої кримінальним правопорушенням шкоди; відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; відсутність цивільного позову; витрати на залучення експерта; анкетні відомості викривача (а. к. п. 2 7).
Із матеріалів судового провадження також вбачається, що до обвинувального акту додано передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки реєстр матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 8-10), розписки підозрюваного та захисника про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а. к. п. 11).
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що в обвинувальному акті дійсно зазначені обставини, що встановлені під час досудового розслідування та свідчать про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з приводу якого останньому повідомлено про підозру в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що і є формулюванням обвинувачення, - колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, - вважає такими, що спростовуються наведеним вище.
Разом із тим, проаналізувавши зміст обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України й не дають підстав для його повернення прокурору.
Тому, наведені в оскаржуваній ухвалі обставини, на які суд першої інстанції посилається як на підстави для повернення обвинувального акту, на переконання колегії суддів, не свідчать про необхідність повернення обвинувального акту прокурору та не перешкоджають суду першої інстанції розглянути кримінальне провадження з огляду на викладене в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_6 ..
Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору із наведених в оскаржуваній ухвалі підстав, апеляційний суд визнає такими, що заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтується саме на фактичних обставинах кримінального правопорушення, які встановлені під час розслідування і вказують на те, що дії цієї особи містять склад кримінально карного діяння.
При цьому, слушними апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що відомості про те, що ОСОБА_6 саме обвинувачується за ч. 3 ст. 368 КК України викладені в назві цього процесуального документу на першому аркуші, де зазначено, що це є «обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 20.07.2018 до ЄРДР за № 0000282 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України».
Таким чином, висновки суду про порушення права особи на захист, а також про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_6 , - апеляційний суд визнає необґрунтованими й не погоджується з такими.
При оцінці висновків суду апеляційний суд зазначає, що суд припустився суперечності, оскільки вказав в ухвалі про відсутність формулювання обвинувачення, одночасно зазначаючи про те, що обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення.
Такими, що не свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України й не дають підстав для його повернення прокурору, апеляційний суд вважає і висновки суду про те, що всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, доданий до обвинувального акту реєстр не містить відомостей про час проведення процесуальних дій: - у реєстрі відсутні будь-які дані щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою; - відсутня інформація про складення обвинувального акта, що на підставі ч. 4 ст. 110 КПК також є процесуальним рішенням.
При цьому, обґрунтованими апеляційний суд визнає посилання сторони обвинувачення на положення ст. 214 КПК України, частиною 1 якої передбачено, що слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а частина 5 цієї статті визначає які саме відомості мають вноситися до ЄРДР, і вимог щодо внесення до ЄРДР відомостей про скоєння кримінального правопорушення конкретною особою ця норма не містить.
Також знайшли своє підтвердження і заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що в п. 3 Розділу ІІ (Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення) доданого до обвинувального акту Реєстру відображені відомості про повідомлення ОСОБА_6 30.07.2018 про підозру, адже встановлення під час розслідування відомостей про вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, за наявності достатніх доказів, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України зобов`язує сторону обвинувачення саме повідомити цю особу про підозру в скоєнні кримінального правопорушення.
Разом із тим, погоджується апеляційний суд і з доводами апеляційної скарги про те, що інформація про дату та місце складання обвинувального акту відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України має відображатися не в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а безпосередньо в обвинувальному акті, і ці вимоги ст. 291 КПК України стороною обвинувачення виконані.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й таких апеляційним судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, в зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, а апеляційна скарга, яку подав начальник відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2020, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокуророві скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акта в підготовчому судовому засіданні Мукачівського міськрайонного суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: