Справа № 185/5168/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001007 від 12 червня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянин України, маючого середню освіту, особи з інвалідністю 3-ї групи, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 11.06.2020 року, приблизно о 13 год. 00 хв., прийшов за місцем свого проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 , де в цей час знаходилась його дружина ОСОБА_9 та його брат ОСОБА_7 .
У цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів з приводу того, що ОСОБА_7 , спілкується з дружиною ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_9 .. У подальшому ОСОБА_8 пішов до кухонної кімнати вищевказної квартири, де взяв до рук кухонний ніж, що там знаходився, та пішов у бік ОСОБА_7 , де між чоловіками продовжився словесний конфлікт, внаслідок якого між чоловіками виникла штовханина.
У подальшому ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці кухонний ніж, зробив один крок в сторону ОСОБА_7 , який стояв навпроти нього. Далі ОСОБА_7 відштовхнув ОСОБА_8 , проте ОСОБА_8 продовжив підходити до ОСОБА_7 , тримаючи ніж в правій руці. У подальшому останній схопив обома руками праву руку ОСОБА_8 , в якій ОСОБА_8 тримав кухонний ніж, який був розвернутий лезом у сторону ОСОБА_7 , та, діючи зі злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, ОСОБА_7 , схопивши обома руками праву руку ОСОБА_8 , розвернув вказану руку в бік ОСОБА_8 таким чином, що лезо ножа, який ОСОБА_8 тримав у руці, було повернуто в ліву частину грудної клітини останнього, та натиснув на вказану руку ОСОБА_8 , чим спричинив постраждалому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені та висхідного відділу легеневої артерії, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що призвело до настання смерті ОСОБА_8 на місці. Смерть останнього настала о 13 годині 30 хвилин.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

ОСОБА_7 заявив про визнання вини і вказав, що 11 червня 2020 року до дому прийшов його брат, з яким вони однією сім`єю не проживають. Почав кидатись на нього, далі взяв ніж у руку. Тримаючи ніж у правій руці, направив лезо у сторону обвинуваченого, останній схопив своїми обома руками руку брата та відштовхнув його у сторону стінки. Коли штовхав, то ніж попав у груди обвинуваченого, перебуваючи в його руці. У квартирі була присутня жінка брата. Брат впав і в нього з грудей потекла кров, а ОСОБА_7 викликав швидку.

Також була допитана потерпіла, яка повідомила, що померлий її син, та обвинувачений її син. Померлий часто випивав та влаштовував сварку. Просила суворо не карати.

Також було досліджено письмові докази, надані прокурором, зокрема, висновок судово-медичної експертизи від 11 липня 2020 року, яким встановлена причина смерті внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням лівої легені та висхідного відділу легеневої артерії, яка за своїм характером відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, що призвело до настання смерті ОСОБА_8 .. Слідчі експерименти за участі обвинуваченого та свідка. Додатковий висновок експерта, відповідно до якого тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини не суперечить механізму вказаного обвинуваченим на слідчому експерименті.
Під час судового засідання було надано угоду про примирення від 16 лютого 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину кримінального злочину, а він має право мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду про примирення він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення.

Потерпіла просила затвердити укладену угоду. У судовому засіданні вона пояснила, що розуміє характер обвинувачення щодо обвинуваченого, вид покарання, який буде застосовано до обвинуваченого в разі затвердження угоди. Угоду про примирення уклала добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді.

Також судом досліджено документи стосовно наявних речових доказів та дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення потерпіла сторона відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи питання можливості затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе винуватим, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також, що сторони розуміють наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні злочину за ч. 1 ст. 119 КК України.

Враховуючи викладене, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 119 КК України у вигляді трьох років трьох місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України із звільненням від призначеного покарання з випробуванням на строк три роки та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання та зможе дотриматись виконання покладених на нього обов`язків.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, є особою з інвалідністю 3-ї групи. На обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального злочину, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Цивільний позов відсутній.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 16 лютого 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 не обирати.

Речові докази: футболку червону зі слідами РБК, ганчірку зі слідами РБК, фрагмент килиму з РБК, футболку сіру з РБК, шпалери з РБК, ніж з РБК - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1