Справа № 591/4318/21
Провадження № 1-кс/591/1702/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу засудженого ОСОБА_4 на бездіяльність службової особи Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просив зобов`язати посадову особу Сумської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за його заявою від 19.05.2021, оскільки останні, отримавши його заяву, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР не внесли.

Заявник до початку розгляду скарги надіслав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_4 , зазначив, що в заяві останнього не викладені обставини, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а вказано фактично про незгоду з ухваленим відносно нього вироком суду та у спосіб внесення відомостей до ЄРДР намагається у поза процесуальний спосіб домогтися перегляду рішення суду, що набрало законної сили.

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим його представником чи законним представником.

Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Тобто, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.
У дослідженому судом зверненні ОСОБА_4 , яке він вважає заявою про злочин, відсутнє наведення достатніх ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 109, 127, 161, 364, 365 КК України.
Так, у заяві ОСОБА_4 викладені положення Конституції України щодо основних прав та свобод людини та їх співвідношення з Конвенцією та практикою ЄСПЛ. Заявником як підставу для внесення відомостей до ЄРДР зазначено про те, що рішенням ЄСПЛ «Петухов проти України» встановлено порушення Державою України статті 3 Конвенції (заборона катування) у зв`язку з нескоротністю покарання заявника у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, заява ОСОБА_4 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона носить узагальнений характер, в якій викладені положення Конституції України, не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України, фактично висловлюється незгода з ухваленим вироком та призначеним покаранням, а сам по собі факт встановлення ЄСПЛ порушення Державою Україна Конвенції щодо заборони катування у зв`язку з тим, що законодавство України не передбачає достатніх можливостей для пом`якшення чи скорочення призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі, не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР у зв`язку з існуванням інших процедур, передбачених КПК, для випадків встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
У зв`язку з викладеним, відмова прокурора у внесенні відомостей до ЄРДР є правомірною, тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.7, 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 17.06.2020 р. N 4-р(ІІ)/2020).

Слідчий суддя ОСОБА_1