Справа № 761/6161/21
Провадження № 1-кс/761/4400/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000547, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
в с т а н о в и в:
16 лютого 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000547, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, а саме: - ноутбук марки «Lenovo»; - мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Max».

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000547, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

15 лютого 2021 року в ході обшуку квартири АДРЕСА_1 , слідчим було виявлено та вилучено ноутбук марки «Lenovo», мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Max».

Того ж дня, постановою слідчого вилучені речі визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0000547 від 22 вересня 2020 року.

У судовому засіданні слідчий підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Представник власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_4 заперечував проти клопотання слідчого про накладення арешту на майно, посилаючись на зміст наданих письмових заперечень, просив відмовити у задоволенні такого клопотання, оскільки воно є необґрунтованим та вилучене під час проведення обшуку 15 лютого 2021 року майно, не відповідає критеріям встановленим ст. 98 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000547 від 22 вересня 2020 року, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 15 лютого 2021 року, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 15 лютого 2021 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме: - мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Max».

Водночас, на переконання слідчого судді, у клопотанні належним чином не доведено, що ноутбук марки «Lenovo», має доказове значення у кримінальному провадженні № 0000547 від 22 вересня 2020 року, у зв`язку з чим у цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170-173, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000547, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 15 лютого 2021 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 , а саме: - мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro Max».

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1