ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2879/20 Номер провадження 11-кп/814/588/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, № 0000095, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 25 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кременчук Полтавської області, громадянка України, українка, з вищою освітою, незаміжня, не працююча, на утриманні непрацездатних, неповнолітніх та малолітніх осіб не має, інвалід 2 групи, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-
визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн.; за ч.1 ст. 357 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 грн.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн.
За вироком суду, 21.07.2020 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , в спальній кімнаті на столі помітила банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299; код за ) на ім`я ОСОБА_8 , разом із пін-кодом від картки. Після чого в ОСОБА_7 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення офіційного документу - банківської картки «Універсальна». Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 ,умисно, керуючись корисливим мотивом та метою подальшого заволодіння грошовими коштами, шляхом вільного доступу, таємно викрала банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299; код за ) на ім`я ОСОБА_8 , яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носієві та утворює собою офіційний документ, що дає право знімати кошти з рахунку ОСОБА_8 . Викраденою банківською карткою «Універсальна» № НОМЕР_1 ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразилися у викраденні офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.07.2020 близько 20 год. 00 хв. заволодівши банківською карткою «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299; код за ) на ім`я ОСОБА_8 та знаючи пін код доступу до вказаної картки у ОСОБА_7 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме грошових коштів із вказаної банківської картки. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , умисно, керуючись корисливим мотивом та метою, розуміючи, що її дії непомітні для потерпілого, 22.07.2020 о 07 год. 39 хв. викрала грошові кошти в сумі 6000 гривень, які належать ОСОБА_8 , з банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_1 , яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299; код за ), шляхом зняття грошових коштів для власних цілей з банкомату CAPL7380, що за адресою: Полтавська область, м. Кременчука, Республіканська, буд. 134А, комісія банку за дану операцію склала 240 грн.. Також, ОСОБА_7 22.07.2020 о 07 год. 47 хв. здійснила оплату товару в кіоску «Кулінічі» на суму 19 грн. 50 коп. та 22.07.2020 о 20 год. 43 хв. поповнила мобільний номер телефону НОМЕР_2 на суму 40 грн., комісія банку за дану операцію склала 3 грн. 43 коп., вищевказаною банківською карткою «Універсальна» № НОМЕР_1 . Таким чином, ОСОБА_7 завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 6302 грн. 93 коп.
Своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченою ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування вироку в частині призначення покарання, застосування до неї положення ст. 69 КК України визначивши міру покарання у виді штрафу в розмірі 35 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 595 грн., та остаточно призначити покарання на підставі ст. 70 КК України у виді штрафу, в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 535 грн.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вона є інвалідом 2-ї групи, перенесла дві операції на мозку у 2018 та 2020 році, має вкрай тяжке та дратівливе самопочуття. Діагноз: «Пухлина селярної локалізації (аденома), НОМЕР_3 часткове транс назальне видалення рецидиву пухлини». «Хвороба Кушинга». Продовжений ріст мікроаденоми гіпофіза. ВСД за гіпотонічним тиском.» Вказує, що оскільки в суді першої інстанції провадження розглядалося за відсутності учасників, вона не мала можливості заявити клопотання про стан здоров`я та матеріальний стан.
На адресу суду від обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_9 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З апеляційної скарги обвинуваченої вбачається, що вона оскаржує тільки вид та розмір призначеного покарання, фактичні обставини справи, доведеність її винуватості у вчиненому та кваліфікація інкримінованого злочину обвинуваченою не оскаржуються, а тому згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції в ціх частинах вирок суду не переглядає.

Дії обвинуваченої кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна та ч.1 ст.357 КК України, як викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченій остаточного виду покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн., судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Відповідно до вимог ст.ст. 50 і 65 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

При визначенні виду і розміру покарання необхідно також враховувати й те, що одним із європейських стандартів кримінального судочинства є принцип «пропорційності», тобто коли призначене особі покарання є непропорційним втручанням держави у права людини (остаточне рішення ЄСПЛ від 30.01.2015 у справі «Швидка проти України» (Shvydka v. Ukraine), заява № 17888/12), а тому тяжкість вчиненого злочину не повинна бути основним визначальним фактором щодо покарання. При цьому колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

При призначенні обвинуваченій виду та розміру покарання судом першої інстанції враховано вимоги ст. 65 КК України, а саме ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, дані про її особу, наявність обставини, що пом`якшує покарання , а саме, її вік, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, повне визнання вини, щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, проте суд передчасно дійшов висновку, що видом покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, є покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд при призначенні обвинуваченій покарання не належним чином врахував майновий стан обвинуваченої ОСОБА_7 , її фінансову спроможність для виконання покарання призначеного оскаржуваним вироком, оскільки обвинувачена є інвалідом 2 групи, отримує пенсію в розмірі 2100 грн., важкий стан її здоров`я, адже обвинувачена перенесла дві операції на мозку у 2018 та 2020 році, має діагноз: «Пухлина селярної локалізації (аденома), НОМЕР_3 часткове транс назальне видалення рецидиву пухлини». «Хвороба Кушинга». Продовжений ріст мікроаденоми гіпофіза. ВСД за гіпотонічним тиском.»
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄКПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що у судовому засіданні апеляційної інстанції сторона обвинувачення не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з врахуванням особи ОСОБА_7 та її стану здоров`я , колегія суддів приходить до висновку про можливість, відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, призначення обвинуваченівй ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст. 185 КК України.

Визначаючи розмір покарання у виді штрафу, суд апеляційної інстанції враховує викладене та вважає за необхідне призначити покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 тис. 800 грн., який буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів .

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково. Призначене ОСОБА_7 покарання пом`якшити.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 6 800 грн.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 тис. 800 грн.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .