Справа № 466/6538/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/850/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001414 за спільною апеляційною скаргою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

встановила:

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017, яким визнано винуватими та засуджено:
- ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України;
- ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_13 та ОСОБА_9 задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_9 11 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 3700 грн. витрат на правову допомогу.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_13 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_10 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 оскаржили вирок суду першої інстанції та просили вирок скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки вони жодного злочину щодо потерпілих 25 квітня 2015 року не вчиняли, не завдавали їм ні моральної, ні матеріальної шкоди.

Апелянти покликаються, що вирок є незаконним через невідповідність висновків суду фактичним та об`єктивним обставинам справи.

Свої вимоги апелянти мотивують тим, що ОСОБА_6 заперечує наявність у нього умислу та попередню домовленість між ним та ОСОБА_7 на вчинення хуліганських дій щодо потерпілих. Вказує, що поїхав на місце події, оскільки його фактична дружина повідомила про конфлікт її родичів та потерпілих. Враховуючи те, що між родиною його дружини та потерпілими давно склались неприязні відносини, і потерпілі раніше йому погрожували побиттям, то він з метою самозахисту взяв із собою биту та газовий балончик. Перебуваючи на 3 поверсі будинку, побачив на сходовій клітці потерпілого ОСОБА_10 , який тримав у руці ніж і замахнувся на нього. Захищаючись від ОСОБА_14 , він підняв над собою биту, яку у подальшому ОСОБА_13 вибив йому з рук та закинув у квартиру ОСОБА_14 . Зазначає, що з метою захисту від ОСОБА_13 зробив крок назад та у коридорі загального користування розпилив газ з балончика. У подальшому потерпілі забрали у нього газовий балончик та також закинули його у квартиру ОСОБА_14 . Заперечують, що виходили на балкон загального користування та розпилювали газ з балончика.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що поїхав із ОСОБА_6 тільки тому, що хотів подивитись на осіб, які ображали дружину ОСОБА_6 і жодних незаконних дій щодо потерпілих не вчиняв, газового балончика у руках не мав. З цього приводу він завжди давав послідовні та об`єктивні показання. Зазначив, що у зв`язку із хворобою ніг він пересувався поволі, і коли піднявся на 3 поверх конфлікт вже завершився.
Апелянти покликаються на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки показанням обвинувачених та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які повністю підтвердили, що ОСОБА_14 накинувся на обвинуваченого ОСОБА_6 з ножем, а також повідомили про обставини конфлікту між родиною ОСОБА_19 та потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Апелянти зазначають, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки представлених захистом висновків експертиз, щодо наявності у двох свідків тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілими. Звертають увагу, що жоден із сусідів будинку не був допитаний у якості свідка, а вирок суду ґрунтується на показаннях потерпілих, які є суперечливими, та висновках експертиз, щодо виявлення у потерпілих тілесних ушкоджень. Вважають позовні вимоги потерпілих безпідставними.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 діючи спільно із ОСОБА_7 , 25.04.2015 року приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи на сходовій площадці третього поверху будинку №6 на вул. Скиданій у м. Львові, керуючись прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, не зважаючи на мешканців вказаного будинку, почав безпричинно наносити удари в область спини та кінцівок ОСОБА_13 заздалегідь заготовленою для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яною биткою, внаслідок яких останній отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій руці, лівій нозі та на спині.
У цей час ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок заздалегідь заготовленим спеціальним пристроєм - газовим балончиком «Терен-4», розпилював сльозоточивий газ в напрямку ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з метою заподіяння їм тілесних ушкоджень, внаслідок чого останні отримали хімічний опік кон`юнктиви і рогівки обох очей І ступеня.
У той час ОСОБА_13 та ОСОБА_9 намагалися втекти від ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , тому забігли у квартиру АДРЕСА_3 , де в проході стояв її власник - ОСОБА_10 , який після того як останні забігли у квартиру, намагався разом з ОСОБА_13 зачинити вхідні двері.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкоджали ОСОБА_13 та ОСОБА_10 зачинити вхідні двері у квартиру, утримуючі їх. Після цього, ОСОБА_7 , через не до кінця зачинені двері, продовжував розпилювати сльозоточивий газ «Терен-4» усередину квартири АДРЕСА_3 , з метою завдання шкоди здоров`ю осіб, які знаходились у вказаній квартирі, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .
Після того як ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вдалось зачинити вхідні двері у квартиру, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжили свої злочинні дії, перейшли із коридору на балкон загального користування, куди виходить вікно із квартири АДРЕСА_4 , в якій від них переховувались ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , через відчинене вікно, почали розпилювати сльозоточивий газ з балончика «Терен-4» усередину квартири, з метою заподіяння шкоди їх здоров`ю.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України.
Крім того, ОСОБА_7 діючи спільно із ОСОБА_6 , 25.04.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи на сходовій площадці третього поверху будинку АДРЕСА_5 , керуючись прямим умислом і мотивами явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, не зважаючи на мешканців вказаного будинку заздалегідь заготовленим спеціальним пристроєм - газовим балончиком «Терен-4», розпилював сльозоточивий газ в напрямку ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з метою заподіяння їм тілесних ушкоджень, внаслідок чого останні отримали легкі тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви рогівки обох очей І ступеня.
У цей час, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 намагалися втекти від ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , тому забігли у квартиру АДРЕСА_3 , де при вході стояв її власник - ОСОБА_10 , який після того як останні забігли у квартиру, намагався разом з ОСОБА_13 зачинити вхідні двері.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкоджали ОСОБА_13 та ОСОБА_10 зачинити вхідні двері у квартиру, утримуючи їх. Після цього, ОСОБА_7 , через не до кінця зачинені двері, продовжував розпилювати сльозоточивий газ «Терен-4» усередину квартири АДРЕСА_3 , з метою заподіяння шкоди здоров`ю осіб, які знаходилися у вказаній квартирі, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .
Після того як ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вдалось зачинити вхідні двері у квартиру, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжили свої злочинні дії, перейшли із коридору на балкон загального користування, куди виходить вікно і квартири АДРЕСА_6 , в якій від них переховувались ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , та через відчинене вікно, ОСОБА_7 почав розпилювати сльозоточивий газ балончика «Терен-4» усередину квартири, з метою заподіяння шкоди їх здоров`ю.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України.
Заслухавши доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_12 про задоволення апеляційної скарги обвинувачених, міркування прокурора про відмову у задоволенні апеляційної скарги, думку потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підтриману представником потерпілих адвокатом ОСОБА_11 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, авирок суду - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, розглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинувачених підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставинами, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У суді апеляційної інстанції знайшли підтвердження апеляційні вимоги обвинувачених про те, що в матеріалах справи відсутні обґрунтування про те чому суд першої інстанції взяв до уваги одні докази та відхилив інші. Зокрема не надано оцінку показам обвинувачених, які зазначили, що прибули на місце сутички коли конфлікт між сусідами був у розпалі, а тому не визнають себе винними. Також не зазначено у вироку чому покази свідків зі сторони потерпілих були взяті судом до уваги, а показам свідків зі сторони обвинувачених не надано оцінку і не враховано при прийнятті рішення.

Крім того в матеріалах справи наявна заява обвинуваченого ОСОБА_6 від 19.03.2018 (а.с.100-101 т.3) про надання додаткових доказів до апеляційної скарги, які обвинувачений просив дослідити та надати їм об`єктивну, правову оцінку в суді першої інстанції, але їм в цьому було відмовлено.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, апеляційна скарга обвинувачених підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції зі стаді підготовчого судового засідання, під час якого необхідно перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України 2012 року; у разі відповідності обвинувального акту КПК України призначити судовий розгляд під час якого повно та всебічно дослідити докази у кримінальному провадженні в їх сукупності з врахуванням доводів зазначених в апеляційній скарзі та прийняти рішення по справі, що відповідає положенням ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017, яким визнано винуватими та засуджено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за ч. 4 ст. 296 КК України, - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції .

Ухвала апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: