Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000797 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

без зареєстрованого місця проживання,

що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.301, ч.4 ст.301, ч.5 ст.301, ч.3 ст.303 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Подільським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000797 щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, ч.2 ст.301, ч.4 ст.301, ч.5 ст.301, ч.3 ст.303 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що в період з листопада 2019 по лютий 2020 року він вчинив інтелектуальні розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою сформувати у неї прийнятне ставлення до статевих відносин з неповнолітніми. При цьому 18 лютого 2020 року ОСОБА_5 за допомогою мобільного додатку Телеграм надіслав ОСОБА_6 відеофайли зі сценами статевих актів, чим розповсюдив зображення та відеопродукцію порнографічного характеру. ОСОБА_5 схиляв ОСОБА_6 вступити з ним у статевий звязок за грошову винагороду, проводив бесіди, що за сексуальні контакти з третіми особами вона також зможе отримувати грошову винагороду, формуючи у потерпілої неправильне ставлення до статевих відносин, вчиняв фізичне її розбещення шляхом демонстрації власного оголеного тіла та просив позувати перед ним в оголеному стані в сексуальних та відвертих позах, тощо, знімаючи такі дії на камеру власного мобільного телефону, і таким чином виготовив зображення та відеопродукцію порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, з метою її розповсюдження та примусив неповнолітню до створення таких зображень та відеопродукції.

Аналогічні інтелектуальні та фізичні розпусні дії у цей же період ОСОБА_5 вчинив щодо малолітньої ОСОБА_7 .

Крім того, 3 лютого 2020 року ОСОБА_5 розповсюдив зображення порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, переславши невстановленій особі з найменуванням акаунту ОСОБА_8 на веб-сайті Swing-zone.com вказані раніше зображення малолітньої ОСОБА_6 .

Крім того, ОСОБА_5 з метою втягнення неповнолітньої ОСОБА_6 у зайняття проституцією 25 лютого 2020 року запропонував їй за допомогою власного ноутбуку створити анкету на веб-сайті Swing-zone.com, пристосованого для пошуку замовників оплатних сексуальних послуг, і завантажив в її анкету фотографію потерпілої в оголеному виді. В подальшому ОСОБА_5 з метою підшукування замовників від імені ОСОБА_6 спілкувався з ними, домовлявся про розмір грошової винагороди та обставини надання сексуальних послуг. Домовившись на вказаному веб-сайті з ОСОБА_9 , ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_10 надати тому сексуальні послуги за грошову винагороду, що остання і зробила 1 березня 2020 року, прибувши за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.02.2021 ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 22.04.2021 включно без визначення розміру застави.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує на те, що кримінальне провадження щодо нього є сфабрикованим, а докази підробленими, у зв`язку з чим тримання його під вартою порушує принцип презумпції невинуватості. Просить врахувати, що він є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи через захворювання суглобу, наслідком тримання під вартою стало значне погіршення стану його здоров`я з тенденцією до коми, паралічу та смерті, а тому відсутні підстави вважати, що він зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати судовому провадженню іншим чином або вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, перешкоджати судовому провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам обвинуваченого, який, фактично, заявляє про недопустимість наявних у справі доказів. Таку оцінку повинен надати суд першої інстанції під час прийняття остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На переконання колегії суддів, про існування цих ризиків свідчить характер висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, обізнаність про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, адже він обвинувачується у вчиненні злочинів різного ступеню тяжкості, в тому числі особливо тяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, відсутність міцних соціальність зв`язків, оскільки він не має зареєстрованого місця проживання, власної сім`ї та роботи. Викладені в обвинувальному акті обставини доводять, що ОСОБА_5 має суттєвий вплив на малолітніх потерпілих.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать про існування ризиків, які не зменшилися і виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Що стосується тверджень про погіршення стану здоров`я обвинуваченого та ймовірність настання тяжких для нього наслідків, то матеріали судового провадження таких даних не містять, і з огляду на змагальність сторін як загальну засаду кримінального провадження саме сторона захисту повинна надати відповідні докази на підтвердження своєї позиції.

А тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Застосовуючи до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою під час підготовчого судового провадження та продовжуючи строк його дії в подальшому, суд лише вказує, що на підставі ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати, але не наводить жодних мотивів з цього приводу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жодних перешкод для визначення розміру застави, якими є обвинувачення у злочині, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, який спричинив загибель людини, або передбачений ст.ст.255-2553 КК України, а також порушення особою, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, матеріали справи не містять.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала слідчого судді не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки, не визначивши ОСОБА_5 розмір застави, що в цьому кримінальному провадженні є обов`язковим, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з ст.ст.407, 409, 412 КПК України є підставою для скасування ухвали і постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Постановляючи ухвалу, колегія суддів враховує викладені раніше обставини, які слугували підставами для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Одночасно з цим на підставі п.3 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України колегія суддів визначає ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх обов`язків, у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладає на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4222 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

В порядку, визначеному ст.404 КПК України, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою по 22 квітня 2021 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у межах 100 /ста/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227 000 /двісті двадцять сім тисяч/ гривень, яка повинна бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: Київський апеляційний суд, , номер рахунку за стандартом IBAN UA1082186, банк надавача послуг ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820172, призначення платежу застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі № 758/10445/20 в Київському апеляційному суді.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 на строк 2 /два/ місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю,
та роз`яснити, що у разі невиконання цих обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3