Справа № 991/2130/21
Провадження №11-сс/991/270/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю :

особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2021, якою було повернуто захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 скаргу на постанову детектива від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017,

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2021 було повернуто захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 скаргу на постанову детектива від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017.

Слідчим суддею було встановлено наступні обставини.
26.07.2019 досудове розслідування кримінальному провадженні № 0001245 зупинено у зв`язку з розшуком ОСОБА_7 . Зазначену інформацію 22.10.2020 прокурор ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_6 у відповіді на її адвокатський запит.

Адвокат ОСОБА_6 стверджувала, що сторона обвинувачення достеменно знала адреси проживання ОСОБА_7 у м. Києві та м. Сімферополі, однак матеріали кримінального провадження не містять підтвердження направлення ОСОБА_7 стороною обвинувачення повідомлення про підозру за відомими адресами його проживання. З огляду на зазначене, ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Адвокат ОСОБА_9 не був і не є захисником ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017, оскільки він був залучений захисником за призначенням на підставі постанови ГП України від 07.04.2017 та діяв на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах кримінального провадження № 0000164 від 01.04.2017.

На підставі ст. 217 КПК України 25.04.2017 постановою заступника ГП України матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 було виділено в окреме провадження № 0001245.

Тому, адвокат ОСОБА_6 робить висновок, що адвокат ОСОБА_9 не мав повноважень захисника в межах кримінального провадження № 0001245 від 25.04.2017.

Отже, отримання копії постанови від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування адвокатом ОСОБА_9 не значить про отримання вказаної копії адвокатом ОСОБА_7 . Тому, строк на оскарження зазначеної постанови не пропущений.

Слідчий суддя, перевіривши вказану скаргу, дійшов висновку, що стороні захисту 04.09.2019 уже направлялась оскаржувана копія постанови детектива НАБУ від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245, про що детектив повідомив адвокату ОСОБА_6 у постанові від 12.02.2021.

Тому, враховуючи положення ст.ст. 214, 304 КПК України, зазначений рік винесення та направлення постанови про зупинення досудового розслідування, сплив значного проміжку часу, слідчий суддя вважає, що обґрунтування скарги в частині обрахування строків на оскарження, початок його перебігу, який починається з дня отримання рішення, має належним чином ґрунтуватись на законі, що перевіряється слідчим суддею під час вирішення питання про відкриття провадження за скаргою.

У своїй скарзі адвокат не порушує питання про поновлення пропущеного строку, оскільки не вважає його пропущеним із підстав не отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_7 , так як вона не була направлена на дійсну адресу його проживання, а захисник ОСОБА_9 не мав повноважень на захист ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245.

Слідчий суддя відхилила доводи захисника ОСОБА_6 , що адвокат ОСОБА_9 , залучений захисником за призначенням на підставі постанови прокурора ГП України від 07.04.2017, не мав повноважень захисника в межах кримінального провадження № 0001245, тому що постановою заступника ГП України від 25.04.2017 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_7 з кримінального провадження № 0000164 від 01.04.2017 (т.1, а.с. 51-52).

За вказаних вище обставин, слідчий суддя дійшла висновку, що строк на оскарження постанови від 26.07.2019 є пропущеним, а оскільки адвокатом ОСОБА_6 не порушувалося клопотання про його поновлення, дану скаргу слід повернути.

Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду, адвокатом ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, у якій остання прохала скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2021; постановити нову ухвалу, якою направити матеріали скарги на постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017 до Вищого антикорупційного суду для нового розгляду в іншому складі суду.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає наступне.

За переконанням ОСОБА_6 , слідчим суддею допущено істотні порушення вимог КПК України, у зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_9 , залучений як захисник ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000164, не мав повноважень захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245.

Тому, оскільки адвокат ОСОБА_9 не здійснював функції захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245, стороною обвинувачення належним чином не вручено стороні захисту, яка здійснює представництво інтересів ОСОБА_7 , постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001245, як і не вручено самому ОСОБА_7 . Тому, строк на оскарження зазначеної постанови не було пропущено, що свідчить про відсутність підстав для заявлення клопотання про їх поновлення.

З огляду на те, що ОСОБА_7 постановою від 26.04.2017 було оголошено в розшук, з урахуванням п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу», надання адвокатом ОСОБА_9 правової допомоги було припинено цього ж дня.

Натомість, адвокатське об`єднання «ЮФ «Василь Кисіль і партнери» надають правову допомогу ОСОБА_7 ще з 15.02.2016. Тому, за переконанням адвоката, слідчий суддя допустила під час розгляду формальний підхід до оцінки доводів, викладений у скарзі.

Фактично слідчий суддя ухвалою від 30.03.2021 позбавила ОСОБА_7 права на доступ до правосуддя через неможливість отримання захисником останнього постанови про зупинення досудового розслідування та її подальшого оскарження.

Слідчий суддя при вирішенні питання про відкриття провадження за поданою скаргою фактично здійснила її розгляд по суті, формально оцінивши питання відсутності чи наявності повноважень захисника у адвоката ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження
Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні.
Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (т.2, а.с. 217, 219-220). 13.04.2021 подав заперечення на апеляційну скаргу, у яких прохав здійснювати розгляд даної апеляційної скарги за його відсутності. Вказав, що вважає ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2021 такою, що відповідає вимогам законності, обґрунтованості і вмотивованості, закріпленим у ст. 370 КПК України, а тому наполягав, що вказана ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню.

Мотиви суду
Заслухавши доповідь головуючого, заслухавши особу, яка подала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали апеляційного провадження та обговоривши їх, Суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 29.03.2021 подала до Вищого антикорупційного суду скаргу на постанову про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години (ч.ч. 1, 2 ст. 115 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Для правильного обчислення строку важливого значення мають значення норми, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Матеріали судового провадження не містять будь-яких підтверджуючих документів (квитанцій, конвертів або їх копій, рекомендованих повідомлень тощо), які б надали змогу становити фактичні обставини щодо направлення ОСОБА_7 та його адвокату ОСОБА_9 постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245. Постанова детектива від 12.02.2021 (т. 1, а.с. 84-86) містить твердження про направлення 04.09.2019 зазначеним вище особам вказаної постанови, однак не дає можливість слідчому судді достеменно встановити фактичні обставини у справі відносно отримання ними такої постанови.
Крім того, Суд зазначає про існування наступних обставин.
У скарзі до слідчого судді (т. 1, а.с. 5-6), і в апеляційній скарзі (т.2, а.с. 2-3) адвокат ОСОБА_6 наполягає, що зазначена постанова від 26.07.2019 можливо направлялась адвокату ОСОБА_9 , який не є захисником ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245, а самим підозрюваним ОСОБА_7 не отримана взагалі, оскільки її було направлено за невірною адресою.
Так, адвоката ОСОБА_9 дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві від 07.04.2017 № 026-0001944 (т.1, а.с. 71) на підставі постанови прокурора ГПУ від 07.04.2017 (т.2, а.с. 30-31) було залучено як захисника підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000164.
Постановою заступника Генерального прокурора України від 25.04.2017 із матеріалів досудового розслідування №0000164 матеріали в оригіналах і копіях відносно ОСОБА_7 було виділено в окреме провадження (т. 1, а.с. 51-52), якому, у подальшому, було присвоєно № 0001245.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 № 3460-VI надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщо особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, оголошена в розшук у кримінальному провадженні.
Із матеріалів судового провадження вбачається, що постановою прокурора ОСОБА_10 від 26.04.2017 у кримінальному провадженні № 0001245 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оголошено у розшук (т. 2, а.с 41-42).
Станом на 26.04.2017, тобто на день винесення прокурором постанови, ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» не містила пункту 5 частини 1 у зазначеній редакції.
Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII у статтю 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» було внесено зміни, якими закріплено вимогу щодо припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщо особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, оголошена в розшук у кримінальному провадженні. Вказана редакція статті 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» набула чинності 28.08.2018.
Таким чином, не вдаючись в оцінку наявності у адвоката ОСОБА_9 повноважень захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001245 у зв`язку із його виділенням із кримінального провадження №0000164, набуття чинності змін до ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-VIII обумовило припинення повноважень адвоката ОСОБА_9 як захисника ОСОБА_7 , призначеного постановою заступника Генерального прокурора України від 25.04.2017. Відсутність з цього приводу відповідного рішення Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги не скасовує положень ч. 1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» щодо припинення повноважень захисника за призначенням.
Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали судового провадження не містять будь-яких достовірних даних щодо місця реєстрації або проживання ОСОБА_7 та належності чи неналежності йому прав на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Інформація, надана СБУ у листі №14/3/18287 від 03.04.2017 (т. 1, а.с. 98-100) не може бути використана як підтвердження чи спростування місця реєстрації ОСОБА_7 , оскільки такі відомості надані органом, до повноважень якого не відноситься створення, обробка та зберігання відомостей щодо місця реєстрації осіб. Тому, Суд вказує на неможливість дійти однозначного висновку щодо направлення або ненаправлення ОСОБА_7 процесуальних рішень на адресу проживання.
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів зазначає про передчасність висновків слідчого судді щодо пропуску адвокатом ОСОБА_6 строку на оскарження постанови від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245, оскільки на стадії виконання слідчим суддею дій, передбачених ст.ст. 304-306 КПК України, із наявних матеріалів судового провадження неможливо достеменно встановити фактичні обставини, які б свідчили про допущення адвокатом ОСОБА_6 пропуску такого строку. Отже, повернення слідчим суддею Вищого антикорупційного суду скарги адвокату ОСОБА_6 у порядку п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України було передчасним.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду (п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України).
Неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції (п. 2 ч. 1 ст. 410 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов помилкових висновків щодо наявності підстав для повернення скарги адвоката ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 . В той же час, вимога апеляційної скарги щодо призначення нового розгляду в іншому складі суду задоволенню не підлягає. Так, Суд апеляційної інстанції не уповноважений визначати порядок здійснення розподілу матеріалів судового провадження між слідчими суддями після їх повернення із суду апеляційної інстанції після скасування ухвали слідчого судді. Тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 303, 376, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.03.2021 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову детектива від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001245 від 25.04.2017 направити слідчому судді Вищого антикорупційного суду для розгляду у відповідності до ст.ст. 306-307 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4