Справа № 215/2574/16-к
1-кп/214/50/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
їх захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000457 від 01.03.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, маючої неповну середню освіту, неодруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не маючої, непрацюючої, реєстрації місця проживання та постійного місця проживання не маючої, раніше судимої:

- 18 травня 2017 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 15 січня 2018 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2016 року, в першій половині дня, у невстановлений слідством час, знаходячись поблизу КЗ «Криворізька міська лікарня №14» ДОР», розташованої на вул. Матросова в м. Кривому Розі, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке належало ОСОБА_11 та яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету, направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 разом зі співучасником злочину ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі виконавців, приблизно о 13 годині 01 березня 2016 року прийшли до будинку АДРЕСА_2 та під приводом зняття показників лічильника електроенергії забезпечили собі доступ до території вказаного будинку, де в цей час перебувала ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 , виконуючи свою роль виконавця у вчиненні злочину, переслідуючи мету проникнення у будинок, із корисливих мотивів, без дозволу ОСОБА_11 , яка знаходилась на дворі біля вхідних дверей вказаного будинку, проти волі останньої, розуміючи протиправний характер своїх дій, за допомогою фізичної сили відкрив двері будинку і зайшов до його приміщення, ОСОБА_11 з метою припинення протиправних дій останнього пішла за ним, а ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_7 , також зайшла до приміщення вказаного будинку, в якому ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , розуміючи, що їхні дії, направлені на заволодіння чужим майном, стали явними для ОСОБА_11 , почали обшукувати кімнати вказаного будинку з метою відшукання грошових коштів та іншого майна, в процесі чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, після чого ОСОБА_7 відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою попередження можливості ОСОБА_11 покликати на допомогу, розуміючи, що остання є особою похилого віку та застосування насильства до неї може спричинити шкоду її здоров`ю, знаходячись у приміщенні вітальної кімнати вказаного будинку, застосовуючи фізичну силу, руками штовхнув останню, в результаті чого ОСОБА_11 упала лівим боком тулуба на бильце дивану, який знаходився у вказаній кімнаті, таким чином подолавши її волю до здійснення опору, а в цей час ОСОБА_8 , виконуючи свою роль виконавця, знаходилась у спальній кімнати вказаного будинку та відшукувала майно ОСОБА_11 , яка підвелась та намагалась пройти до виходу з вітальної кімнати, однак ОСОБА_7 з метою подолання її волі до опору, схопивши руками останню за одяг в області грудної клітини, застосовуючи фізичну силу, штовхнув її, від чого ОСОБА_11 упала на підлогу біля дивану на живіт, вдарившись об підлогу лівою рукою та обличчям, ОСОБА_7 пішов до спальної кімнати будинку, вхід до якої пролягав через прихожу та почав її обшукувати, а ОСОБА_11 , підвівшись після падіння, направилась слідом за ОСОБА_7 та зупинилась у прихожій навпроти спальної кімнати.

Не знайшовши у приміщенні спальної кімнати будь-яких грошових коштів, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_11 , яка перебувала у прихожій кімнаті вказаного будинку та погрожуючи їй застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, приставив до грудної клітини ОСОБА_11 саморобний ніж, який він приніс із собою та наказав їй негайно передати йому грошові кошти, а після отримання від ОСОБА_11 категоричної відмови, ОСОБА_7 схопив останню за передпліччя лівої руки та штовхнув ОСОБА_11 у бік вітальні, від чого остання впала обличчям на підлогу, поранивши при цьому об торець відчинених до вітальні дверей зовнішню поверхню середньої третини лівої гомілки, після чого ОСОБА_7 продовжив обшукувати вітальну кімнату, а ОСОБА_8 у цей час зайшла до кімнати та побачивши, що ОСОБА_11 лежить на підлозі і розуміючи, що до останньої з боку ОСОБА_7 застосовуються дії насильницького характеру, розуміючи протиправний та відкритий характер дій останнього та їх суспільну небезпеку, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, погодилась із ними та продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , виконуючи роль виконавця, продовжила разом із ОСОБА_7 обшукувати вітальню вказаного будинку, а ОСОБА_11 намагалась вийти з вітальної кімнати, однак ОСОБА_7 , помітивши це, схопив її за одяг руками та за допомогою фізичної сили кинув на підлогу, таким чином подолавши її волю до опору, від чого ОСОБА_11 впала на лівий бік тулубу, вдарившись об підлогу своїм обличчям, а ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, у процесі обшукування серванту у вітальній кімнаті виявив грошові кошти в сумі 3000 грн., які належали ОСОБА_11 та заволодів ними, запропонувавши ОСОБА_8 залишити будинок, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у прихожій кімнаті вказаного будинку та рухаючись у бік виходу з нього, помітили на вішалці одяг ОСОБА_11 та в процесі його обшуку викрали із кишені халату грошові кошти в сумі 27 грн., які належали ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_11 та виконуючи свою роль виконавця у вчиненні злочину, пішла до веранди вказаного будинку з метою відшукання майна останньої, де заволоділа майном ОСОБА_11 , яке знаходилось на столі у веранді вище вказаного будинку, а саме мобільним телефоном марки «Nokia 1280» вартістю 200 грн. із встановленою у ньому сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , яка для ОСОБА_11 матеріальної цінності не складала, після чого ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , утримуючи вищевказане майно, вийшли із будинку, зачинивши при цьому вхідні двері на ключ, тим самим позбавивши ОСОБА_11 можливості покликати на допомогу.

У результаті спільних злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_11 згідно висновку експерта №478 від 15.03.2016 року тілесні ушкодження, а саме забійні рани по зовнішній поверхні середньої третини обох гомілок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), синці на нижніх повіках обох очей, в середній третині спинки носу від центру та ліворуч, по зовнішній поверхні правої кисті від проекції 5-п`ястної кістки з напрямком до міжпальцевого проміжку 1-2 пальців, по зовнішній поверхні від проекції лівого промінево-зап`ясткового суглобу із напрямком до основних фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, садна по зовнішній та тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3227 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Також 01 березня 2016 року, в першій половині дня, у невстановлений слідством час, знаходячись поблизу КЗ «Криворізька міська лікарня №14» ДОР», розташованої на вул. Матросова в м. Кривому Розі, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, яке належало ОСОБА_11 та яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, реалізуючи свій злочинний умисел та єдину мету, направлені на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_8 разом зі співучасником злочину ОСОБА_7 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі виконавців, приблизно о 13 годині 01 березня 2016 року прийшли до будинку АДРЕСА_2 та під приводом зняття показників лічильника електроенергії забезпечили собі доступ до території вказаного будинку, де в цей час перебувала ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 , виконуючи свою роль виконавця у вчиненні злочину, переслідуючи мету проникнення у будинок, із корисливих мотивів, без дозволу потерпілої ОСОБА_11 , яка знаходилась на дворі біля вхідних дверей вказаного будинку, проти волі останньої, розуміючи протиправний характер своїх дій, за допомогою фізичної сили відкрив двері будинку і зайшов до його приміщення, ОСОБА_11 з метою припинення протиправних дій останнього пішла за ним, а в цей час ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_7 , також зайшла до приміщення вказаного будинку, в якому разом із ОСОБА_7 , розуміючи, що їхні дії, направлені на заволодіння чужим майном, стали явними для ОСОБА_11 , почали обшукувати кімнати вказаного будинку з метою відшукання грошових коштів та іншого майна, в процесі чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, відкрито, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою попередження можливості ОСОБА_11 покликати на допомогу, розуміючи, що остання є особою похилого віку та застосування насильства до неї може спричинити шкоду її здоров`ю, знаходячись у приміщенні вітальної кімнати, застосовуючи фізичну силу, руками штовхнув останню, в результаті чого ОСОБА_11 упала лівим боком тулуба на бильце дивану, який знаходився у вказаній кімнаті, таким чином подолавши її волю до здійснення опору, а ОСОБА_8 у цей час, виконуючи свою роль виконавця, знаходилась в спальній кімнати вказаного будинку та відшукувала майно ОСОБА_11 , яка підвелась та намагалась пройти до виходу з вітальної кімнати, однак ОСОБА_7 з метою подолання її волі до опору, схопивши її руками за одяг в області грудної клітини, застосовуючи фізичну силу, штовхнув ОСОБА_11 , від чого та впала на підлогу біля дивану на живіт, вдарившись об підлогу лівою рукою та обличчям, ОСОБА_7 пішов до спальної кімнати, вхід до якої пролягав через прихожу та почав обшукувати вказану кімнату, а ОСОБА_11 , підвівшись після падіння, направилась слідом за ОСОБА_7 та зупинилась у прихожій навпроти спальної кімнати.

Не знайшовши у приміщенні спальної кімнати будь-яких грошових коштів, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, підійшов до ОСОБА_11 , яка перебувала у прихожій кімнаті вказаного будинку та погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, приставив до грудної клітини ОСОБА_11 саморобний ніж, який він приніс із собою та наказав останній негайно передати йому грошові кошти, а після отримання від ОСОБА_11 категоричної відмови ОСОБА_7 схопив її за передпліччя лівої руки та штовхнув ОСОБА_11 у бік вітальні, від якого остання впала обличчям на підлогу, поранивши при цьому об торець відчинених до вітальні дверей зовнішню поверхню середньої третини лівої гомілки, після чого ОСОБА_7 продовжив обшукувати вітальну кімнату, а ОСОБА_8 у цей час зайшла до вказаної кімнати та побачивши, що ОСОБА_11 лежить на підлозі та розуміючи, що до останньої з боку ОСОБА_7 застосовуються дії насильницького характеру, розуміючи протиправний та відкритий характер дій останнього та їх суспільну небезпечність, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, погодилась з ними та продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , продовжила разом із ОСОБА_7 обшукувати вітальню вказаного будинку, а ОСОБА_11 намагалась вийти з вітальної кімнати, однак ОСОБА_7 , помітивши це, схопив її за одяг руками та за допомогою фізичної сили кинув її на підлогу, таким чином подолавши її волю до опору, від чого ОСОБА_11 упала на лівий бік тулубу, вдарившись об підлогу своїм обличчям, а ОСОБА_7 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, у процесі обшукування серванту у вітальній кімнаті виявив грошові кошти в сумі 3000 грн., які належали ОСОБА_11 та заволодів ними, запропонувавши ОСОБА_8 залишити будинок, після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись у прихожій вказаного будинку та рухаючись у бік виходу з нього, помітили на вішалці одяг ОСОБА_11 та в процесі його обшуку викрали з кишені халату грошові кошти в сумі 27 грн., які належали ОСОБА_11 , пішла до веранди вказаного будинку з метою відшукання майна останньої, де заволоділа майном ОСОБА_11 , яке знаходилось на столі у веранді вище вказаного будинку, а саме мобільним телефоном марки «Nokia 1280» вартістю 200 грн. із встановленою у ньому сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , яка для ОСОБА_11 матеріальної цінності не складала, після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , утримуючи вищевказане майно, вийшли із будинку, зачинивши при цьому вхідні двері на ключ, тим самим позбавивши ОСОБА_11 можливості покликати на допомогу.

У результаті спільних злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_11 згідно висновку експерта №478 від 15.03.2016 року тілесні ушкодження, а саме забійні рани по зовнішній поверхні середньої третини обох гомілок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день), синці на нижніх повіках обох очей, в середній третині спинки носу від центру та ліворуч, по зовнішній поверхні правої кисті від проекції 5-п`ястної кістки з напрямком до міжпальцевого проміжку 1-2 пальців, по зовнішній поверхні від проекції лівого промінево-зап`ясткового суглобу із напрямком до основних фаланг 3 та 4 пальців лівої кисті, садна по зовнішній та тильній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів.

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 3227 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 учинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

У кримінальному провадженні 27 липня 2021 року між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_8 у присутності їх захисників у відповідності до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачені, кожен окремо, беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, при цьому сторони погодились на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 6 років та 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна із зарахуванням йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 19 квітня 2016 року по 06 червня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, а обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна із зарахуванням їй у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 19 квітня 2016 року по 19 травня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII, а з боку потерпілого була надана письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами якої він ознайомлений.

Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди про визнання винуватості досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Обвинувачені, кожен окремо, пояснили, що розуміють надані їм законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 394, 424, 474, 476 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до кожного з них буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, наполягали, кожен окремо, на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Їх захисники, кожен окремо, не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор уважала, що відсутні підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, просила постановити вирок за укладеною угодою.

Потерпілий у судовому засідання не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши його матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2, п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, є особливо тяжким злочином.

Обвинувачені, кожен окремо, свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю.

Потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, з умовами угоди ознайомлений.

Також установлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та кожним обвинуваченим є добровільним, тобто її укладення не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

З`ясовано, що обвинувачені, кожен окремо, розуміють права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до кожного з них у разі затвердження угоди судом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також відсутність передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України обставин для відмови в затвердженні угоди, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинувачених, кожного окремо, втратив свою дію.
На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинувачених процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 липня 2021 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 6 (шести) років та 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна із зарахуванням йому у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення з 19 квітня 2016 року по 06 червня 2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Вважати ОСОБА_7 таким, що повністю відбув покарання за цим вироком у виді позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна із зарахуванням їй у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення з 19 квітня 2016 року по 19 травня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Вважати ОСОБА_8 такою, що повністю відбула покарання за цим вироком у виді позбавлення волі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у дохід держави 3340 грн. 65 коп. у рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Після набрання вироком законної сили, речовий доказ металевий ніж, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №5 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області за квитанцією №556, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

Судді ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .