Справа № 139/87/21
Провадження №11-кп/801/516/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №6000039 внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 01.02.2021 за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Почапинці Лисянського району Черкаської області, адреса проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 25.06.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців розбавлення волі, 22.04.2020 умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий термін покарання становить 1 рік 3 місяці 15 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт тривалістю 184 (сто вісімдесят чотири) години.
З урахуванням ч. 4 ст. 81 КК України на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до цього покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання, що призначене ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року, з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, і остаточно визначено покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців 38 (тридцять вісім) днів позбавлення волі.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 будучи особою раніше судимою за умисні злочини, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, та під час умовно дострокового звільнення вчинив умисний проступок на території Могилів-Подільського району Вінницької області за наступних обставин.
Установлено, що ОСОБА_8 з квітня 2020 року по даний час проживає з ОСОБА_10 без укладення шлюбу.
Так, 31.01.2021 близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , в якому він проживав разом з ОСОБА_10 , вступивши в суперечку з останньою, маючи раптово виниклий умисел фізично покарати та нанести тілесні ушкодження, завдав спочатку вхідними дверми до будинку один удар в ліву частину тіла, а в подальшому кулаками рук наніс ще два удари по тілу ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження.
Внаслідок вищевказаних дій у ОСОБА_10 у відповідності до висновку експерта №27 від 01.02.2021 мали місце такі тілесні ушкодження: синець на тилі лівої кисті з забоєм м`яких тканин, синець по внутрішній поверхні лівого передпліччя від нижньої третини до верхньої третини, синець з забоєм м`яких тканин по зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині та зовнішній поверхні лівого променево-п`ясного суглоба, ранка на тилі правої кисті навпроти першого пальця, які утворились: синці від неодноразової дії тупого предмету, а ранка на тилі правої кисті від предмету з загостреною травмуючою поверхнею, по механізму - удар, механізм утворення даних тілесних ушкоджень відповідає механізму їх нанесення на які вона посилається, можливо 31.01.2021 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, згідно п. 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року в частині призначеного покарання та визначення початку строку відбування покарання через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.
На підставі ст.ст.71, 72, 81 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначити за сукупністю вироків шляхом повторного приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 25ю06.2018, у виді 1 року 9 місяців 15 днів позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначити з дня його затримання на виконання вироку.
У вступній частині вироку зазначити, що ОСОБА_8 раніше судимий:
- 15.07.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.81 ч.4, 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- 05.10.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.94, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 (десяти) років позбавлення волі, згідно Указу Президиуму Верховної Ради СРСР «Про амністію» від 18.06.1987. невідбутий термін покарання скорочено на Ѕ. Звільнений 25.06.1990. по відбуттю строку покарання;
- 10.11.1992 року Городищенським районним судом Черкаської області за ст.ст.215-3 ч.1, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 02.12.1994. по відбуттю строку покарання;
- 02.10.1996 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений 28.07.1999. по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2002 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки. Іспитовий строк скасовано та 21.09.2004. направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, звільнений 12.07.2007. умовно-достроково на 2 місяці 27 днів;
- 25.11.2009 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, 19.01.2012. звільнений умовно-достроково на 1 рік 21 день;
- 19.04.2013 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;
- 09.11.2016 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік;
- 13.07.2017 року Сарненським районним судом Черкаської області за ст.ст.182 ч.2, КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- 25.06.2018 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Сарненського районного суду від 14.04.2020. звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.
В решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні покарання суд не врахував особу винного, через що призначив надто м`яке покарання. Також суд у вступній частині вироку не вказав на наявність вироків, судимість за якими не погашена. Окрім того при призначенні покарання за сукупністю вироків не вказав на вирок суду, за яким призначає остаточне покарання.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 з підстав, викладених в ній та просив задовольнити її в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора року в частині призначенння покарання за сукупністю вироків та вимог щодо змісту вироку, суд апеляційної інстанції вважає слушними виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України та роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства i постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ i постановлення вироку» до відомостей про особу підсудного, які мають значення для справи i які належить зазначати у вступній частині вироку, крім тих, що прямо передбачено у ст. 374 КПК України, належать, зокрема, й такі: місце роботи чи навчання, громадянство, інвалідність, нагороди, дані про непогашену і незняту судимість.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, зокрема:
- 15.07.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.81 ч.4, 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- 05.10.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.94, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 (десяти) років позбавлення волі, згідно Указу Президиуму Верховної Ради СРСР «Про амністію» від 18.06.1987. невідбутий термін покарання скорочено на Ѕ. Звільнений 25.06.1990. по відбуттю строку покарання;
- 10.11.1992 року Городищенським районним судом Черкаської області за ст.ст.215-3 ч.1, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 02.12.1994. по відбуттю строку покарання;
- 02.10.1996 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений 28.07.1999. по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2002 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки. Іспитовий строк скасовано та 21.09.2004. направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, звільнений 12.07.2007. умовно-достроково на 2 місяці 27 днів;
- 25.11.2009 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, 19.01.2012. звільнений умовно-достроково на 1 рік 21 день;
- 19.04.2013 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;
- 09.11.2016 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік;
- 13.07.2017 року Сарненським районним судом Черкаської області за ст.ст.182 ч.2, КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- 25.06.2018 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Сарненського районного суду від 14.04.2020. звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.
Проте, як вбачається з вступної частини вироку Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області зазначив про наявність у ОСОБА_8 судимості лише за вироком від 25.06.2018, не вказавши навіть яким судом останній засуджений, та вказав, що він звільнений 22.04.2020 від подальшого відбування покарання умовно-достроково строкам на 1 рік 3 місяці 15 днів, без посилання на підставі ухвали якого суду та від якої дати ОСОБА_8 звільнений.
Однак, судимості за вказаними вище вироками не знятi та не погашені, а відомості про попередні судимості мають значення для провадження, а тому вони мають бути зазначені у вступній частині вироку стосовно ОСОБА_8 .
Отже, судом допущено порушення вимог ст. ст. 370, 337, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Крім цього, відповідно до вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, згідно вимог та положень ст. ст. 372, 374 КПК України покарання особі може бути призначене виключно при ухваленні вироку, а не при постановленні ухвали.
Разом з тим, вказаних вимог кримінального та кримінального процесуального закону Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_8 не дотримався.
Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 25.06.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Проте, вказаний вирок від 25.06.2018 змінено ухвалою Рівненького апеляційного суду від 08.11.2018 та вказано, що остаточне покарання йому призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, а не на підставі ст. 71 КК України, та в іншій частині, у тому числі i щодо призначення остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, вирок стосовно ОСОБА_8 залишено без змін.
У подальшому ОСОБА_8 був звільнений на підставі ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 14.04.2020 від подальшого відбування покарання умовно-достроково строком на 1 рік 3 місяці 15 днів.
Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком за ч.1 ст. 125 КК України, вчинено ним 31.01.2021, тобто після ухвалення попереднього вироку, але до повного його відбуття - у період умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, проте у резолютивній частині вироку не вірно зазначив, що остаточне покарання необхідно призначити з урахуванням ухвали Рівненського апеляційного суду від 08.11.2018, а не вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 25.06.2018, що є неприпустимим.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність (ст. 71 КК України), що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, суд зазначає, що згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують i обтяжують покарання.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та iндивiдуалiзацiї покарання.
Крім цього, відповідно до роз`яснень п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати, з-поміж іншого, i йога минуле, зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей (адміністративних стягнень).
При призначенні обвинуваченому покарання суд дотримався вимог названого закону i роз`яснень постанови Пленуму та, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного i призначив ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт тривалістю 184 (сто вісімдесят чотири) години, яке є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Тому призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.
Порушення вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування чи зміну судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлені, через що вирок суду в цій частині слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №6000039, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.02.2021. по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України змінити.
Вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт тривалістю 184 (сто вісімдесят чотири) години.
На підставі ст.ст.71, 72, 81 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 25.06.2018 року та остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 3 (три) місяці 38 (тридцять вісім) днів.
У вступній частині вироку вказати, що ОСОБА_8 раніше судимий:
- 15.07.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.81 ч.4, 140 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 5 (п`яти) років позбавлення волі;
- 05.10.1983 року Лиснянським районним судом Черкаської області за ст.ст.94, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 (десяти) років позбавлення волі, згідно Указу Президиуму Верховної Ради СРСР «Про амністію» від 18.06.1987. невідбутий термін покарання скорочено на Ѕ. Звільнений 25.06.1990. по відбуттю строку покарання;
- 10.11.1992 року Городищенським районним судом Черкаської області за ст.ст.215-3 ч.1, 140 ч.3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 02.12.1994. по відбуттю строку покарання;
- 02.10.1996 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.140 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений 28.07.1999. по відбуттю строку покарання;
- 10.12.2002 року Рахівським районним судом Закарпатської області за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки. Іспитовий строк скасовано та 21.09.2004. направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання, звільнений 12.07.2007. умовно-достроково на 2 місяці 27 днів;
- 25.11.2009 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, 19.01.2012. звільнений умовно-достроково на 1 рік 21 день;
- 19.04.2013 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;
- 09.11.2016 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік;
- 13.07.2017 року Сарненським районним судом Черкаської області за ст.ст.182 ч.2, КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;
- 25.06.2018 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ухвали Сарненського районного суду від 14.04.2020. звільнений умовно-достроково на 1 (один) рік 3 (три) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суд касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення копії ухвали.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: