УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕДРОНІНВЕСТ», в особі представника адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,
Зазначає, що ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» є юридичною особою, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а саме накладено арешт на належно їй майно.
З огляду на обставини, які є предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні та враховуючи, що з моменту початку досудового розслідування сплинуло майже 14 місяців, а з моменту накладання арешту на майно майже рік, заявник переконаний, що органом досудового розслідування допущене зволікання у прийнятті відповідних процесуальних рішень та зловживання, щодо арешту майна заявника, що не є суб`єктом, щодо якої провадиться кримінальне провадження.
ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» вважає, що слідчим проігноровано непорушність законного права власності, і послався лише на свою думку, що земельні ділянки відповідають критеріям речового доказу у кримінальному провадженні.
Чинним КПК передбачено (ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України), що арешт на майно з метою речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Проте зі змісту ухвали суду та відповідно обґрунтувань слідчого не можливо встановити обставини, за яким саме земельна ділянка стала знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігала на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій. Слідчий обмежився переліком законодавчих критерії відповідності об`єктів нерухомості речового доказу без обґрунтування та посилання на письмові чи інші докази.
ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» є власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , розташованих на арештованих земельних ділянках. А за правилами статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю, споруду, стає власником земельної ділянки, на якій розташовані ці об`єкти нерухомості.
Такої ж позицію висловив і Верховний Суд України, - що Земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо іншій спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. (ВС, № 689/26/17 від 16.06.2020 року).
Крім того, заявник посилається на те, що посадові особи ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» не залучені у справу у якості підозрюваних, та за фабулою кримінального правопорушення не можуть бути ними.
На даний час не встановлено належних та достовірних даних існування обставин, які б давали достовірні підстави для заборони обмеження користування, розпорядження майном (земельною ділянкою).
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, за фактом вчинення яких було подано клопотання про арешт майна, відсутність достатніх підстав необхідності застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, враховуючи також правову кваліфікацію після об`єднання кримінальних проваджень, а також відсутність підстав вважати, що потреби досудового розслідування, на теперішній час, виправдують такий ступень втручання у права і свободи особи, ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» вважає, що в подальшому арешті відпала потреба.
Таким чином, оскільки на даний час відсутні підстави для арешту майна, ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ» вважає за необхідне заявити клопотання про скасування арешту майна.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання. Зазначила, що арешт на земельні ділянки накладено обґрунтовано, оскільки майно є речовим доказом. На даний час по матеріалам кримінального провадження проводяться дослідження, які тривають.
Заслухавши адвоката ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , яка просила відмовити по клопотанню, вивчивши вказане клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Підставою для накладення арешту на майно, стало забезпечення збереження цього майна, до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
На даний час у заявника ТОВ «КЕДРОНІНВЕСТ», який є власником майна, виникла необхідність у оформленні кредитів, під застави нерухомого майна, які отримати неможливо із-за наявності арештів на земельні ділянки.
Аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна, як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.
Крім того, на день розгляду клопотання прокурором не було надано підтвердження наявності підстави продовження дії арешту майна, зокрема постанови про визнання речовим доказом, відповідно до якої земельні ділянки відповідають критеріям ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.
При цьому, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 2 КПК України, під час розгляду клопотання надано не було.
З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Більше того, на думку слідчого судді, вказаний процесуальний строк був в повній мірі достатнім стороні обвинувачення для прийняття процесуального рішення про повідомлення про підозру відповідних осіб, у випадку, якби факт ймовірних кримінально-протиправних дій в рамках такого кримінального провадження знайшов своє підтвердження.
Під час розгляду клопотання слідчому судді не надано доказів того, що земельні ділянки можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, відчужені.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
Керуючись ст.ст. 98, 174, 372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕДРОНІНВЕСТ», в особі представника адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25.02.2021 року.
Повний текст ухвали виготовлений 01.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1