Провадження № 1-кп/752/1290/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000267 від 11 березня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Козелець Чернігівської області, громадянина України, судді у відставці, адвоката, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 376-1 (в редакції Закону № 1475-VI від 05.06.2009), ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю прокурорівОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисниківОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_3 ,
представника потерпілихОСОБА_8 ,

встановив:

До Голосіївського районного суду м. Києва з Київського апеляційного суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) направлено для розгляду обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 376-1 (в редакції Закону № 1475-VI від 05.06.2009), ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК.

Під час перевірки судом підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст. 314 КПК на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч.3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК у зв`язку з Рішенням Конституційного Суду України (далі КСУ) від 11 червня 2020 року № 7-р/2020 про визнання неконституційною ст. 375 КК.

Прокурор ОСОБА_4 вважав, що кримінальне провадження за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі рішення КСУ.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав позицію прокурора ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК, мотивуючи відсутністю події вказаного кримінального правопорушення, невчинення ним жодних протиправних дій, про декриміналізацію яких можна було б вести мову.

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали позицію обвинуваченого.

Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_8 при вирішенні даного питання поклалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої ст. 284 КПК.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

11 червня 2020 року КСУ у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 375 КК було прийнято Рішення № 7-р/2020, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст. 375 КК, оскільки вона суперечить ч. 1 ст. 8, ч. 1, ч. 2 ст. 126, ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України.

У цьому Рішенні КСУ наголосив на тому, що у зазначеній нормі кримінального права не встановлено критеріїв, за якими можна визначити, який вирок, рішення, ухвала або постанова судді (суддів) є «неправосудними», а також не розкрито змісту сполучення слів «завідомо неправосудний», що уможливлює неоднозначне розуміння складу злочину, кваліфікацію якого здійснено за цією нормою.
Формулювання диспозиції ст. 375 КК допускає можливість зловживання нею при вчиненні органами досудового розслідування дій, що мають наслідком притягнення до кримінальної відповідальності судді лише за факт постановлення ним судового рішення, яке, за суб`єктивним розумінням слідчого, прокурора або будь-якої іншої особи, є "неправосудним" (зокрема, у разі незгоди з цим рішенням).
Також Рішення КСУ містить посилання на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17.11.2010р № CM/Rec (2010) 12, де зазначено, що "рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених у законодавстві"; "за винятком рішень про амністію, помилування або подібних заходів, виконавча влада та законодавча влада не повинні ухвалювати рішення, що скасовують судові рішення" (§ 16, §17 додатка до Рекомендації).
Отже, для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом. Конституція України не наділяє інші органи державної влади повноваженнями щодо перевірки судового рішення в позасудовому порядку та оцінки його як "неправосудного".
КСУ вказав, що остаточне судове рішення не може бути переглянуто, крім встановлених процесуальними законами випадків його перегляду відповідним судом, що виключає можливість оцінювати таке рішення слідчим, прокурором при вчиненні ними дій, які мають наслідком притягнення судді до кримінальної відповідальності.
Згідно з Рішенням КСУ ст. 375 КК, визнана неконституційною, втратила чинність з 11 грудня 2020 року.

Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Відтак дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям КСУ рішення про неконституційність норми КК, що встановлювала цю відповідальність. Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року (справа № 0306/7567/12, провадження № 13-73кс19).

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не вчиняв інкримінованих йому за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК дій, не вливають на висновки суду про необхідність закриття кримінального провадження. Під час підготовчого провадження суд не перевіряє фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та не приймає рішення про доведеність цих обставин. Визнання ст. 375 КК неконституційною означає, що особа не може бути піддана кримінальному переслідуванню незалежно від вчинення чи невчинення нею відповідного діяння.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі GELENIDZE v. GEORGIA, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що процесуально неправильним та по суті несправедливим є рішення про перекваліфікацію дій судді, попередньо кваліфікованих як ухвалення незаконної ухвали чи рішення суду, на інше кримінальне правопорушення, зокрема на зловживання службовим становищем, у випадку виключення кримінальної відповідальності за ухвалення незаконної ухвали чи рішення суду.
Враховуючи викладене, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із визнанням неконституційною та втратою чинності ст. 375 КК відповідно до Рішенням КСУ № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284, ст. 314 КПК, суд
постановив:
Закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 375 КК на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку із визнанням неконституційною та втратою чинності ст. 375 КК відповідно до Рішенням КСУ № 7-р/2020 від 11 червня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1