Справа № 364/310/21
Провадження № 1-кс/364/43/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року смт. Володарка

Слідчий суддя Володарського районного суду Київської області, ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 внесені відомості за ст. 309 ч. 1 КК України, а саме, 09 квітня 2021 року ЧЧ ВП №4 БРУП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення ДОП ОСОБА_4 про те, що під час перевірки документів у ОСОБА_5 , 1986 р.н., було виявлено, що він зберігає при собі заборонені речі, а саме наркотичний засіб канабіс.

09 квітня 2021 року було проведено затримання ОСОБА_5 , 3 жовтня 1986 року, під час особистого обшуку було виявлено та вилучено паперовий згорток із речовиною рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец-пакету INZ1039044.

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явився та подав до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити без його участі.

ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з`явився.

Згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З клопотання слідчого, аналізуючи докази по справі, вбачається, що з метою зібрання доказів необхідно накласти арешт на вилучене майно, оскільки вилучене майно необхідне для проведення слідчих дій (проведення експертиз, слідчого експерименту), які спрямовані на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки вилучене майно матиме доказове значення у справі. Накласти арешт можливо відповідно до ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п. 4 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчому судді надано достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення (знищення) та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на тимчасово вилучені речі під час проведення особистого обшуку 09.04.2021 року, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: паперовий згорток із речовиною рослинного походження, зеленого кольору, зовні схожу на наркотичний засіб канабіс, який поміщено до спец-пакету INZ1039044.

Заборонити використання та розпорядження вказаного у п. 1 майна, визначити його місце зберігання за Володарським відділенням поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що в смт. Володарка Київської області по вул. Миру, 25 а, та у разі необхідності використовувати для проведення судових експертиз та слідчих (розшукових) дій.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1