Справа №463/4729/21
Провадження №1-кс/463/3403/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду судового провадження № 463/4729/21, провадження № 1-кс/463/2947/21 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР-
в с т а н о в и в:

В провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 поступила скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР .
Суддя ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні заявив самовідвід від розгляду скарги з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, у зв`язку з тим, що скаржник звернулася зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 11.04.2021 року. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ним,як слідчим суддею 14 квітня 2021 року було розглянуто справу №463/4214/21 (провадження №1-кс/2655/21 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення працівником поліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 384 КК України і скаржнику ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні її скарги. На даний час справа перебуває на розгляду у Львівському апеляційному суді. Як вбачається з матеріалів скарги від 26.04.2021 року поданої заявником ОСОБА_4 така є аналогічною скарзі, яка вже розглядалася слідчим суддею ОСОБА_3 і на даний час перебуває на розгляді в Львівському апеляційному суді. За результатами такого розгляду слідчим суддею ОСОБА_3 було вже висловлено правову позицію з приводу вказаної скарги.
Учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника надійшло клопотання про розгляд вказаної заяви без її участі. За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість розгляду заяви без їх участі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.
Оглянувши матеріали скарги та заяву про самовідвід, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
З матеріалів скарги вбачається, що скаржник ОСОБА_4 звернулась зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою від 11.04.2021 року. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що слідчим суддею ОСОБА_3 14 квітня 2021 року було розглянуто справу №463/4214/21 (провадження №1-кс/2655/21 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення працівником поліції ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 384 КК України і скаржнику ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні її скарги. На даний час справа перебуває на розгляду у Львівському апеляційному суді.. Як вбачається з матеріалів скарги від 26.04.2021 року поданої заявником ОСОБА_4 така є аналогічною скарзі, яка вже розглядалася слідчим суддею ОСОБА_3 і на даний час перебуває на розгляді в Львівському апеляційному суді. За результатами такого розгляду слідчим суддею ОСОБА_3 було вже висловлено правову позицію з приводу вказаної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення справедливого і публічного розгляду скарги незалежним і безстороннім судом, суд приходить до висновку, що заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 слід задовольнити.
Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -
п о с т а н о в и в:

Заяву про самовідвід судді ОСОБА_3 - задовольнити.
Відвести слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду судового провадження № 463/4729/21, провадження № 1-кс/463/2947/21 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1