Дата документу 31.03.2021 Справа № 333/6508/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/703/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 333/6508/19
Категорія ст. 185 ч.1,ч.2, ч.3, 186 ч.2, 187 ч.1, ч.2
КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, в режимі відео конференції, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвероморськ, Мурманської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, освіта вища, розлученого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого і,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_11 ,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 з даним вироком суду не згоден, вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження мали місце суттєві порушення норм процесуального та матеріального права в частині засудження ОСОБА_6 за вказаними епізодами, а саме епізодом 25.09.2019 року за ч.1 ст. 187 КК України - напад на ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном поєднаний з насильством, небезпечним для життя особі яка зазнала нападу, епізодом 07.10.2019 року - напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, епізодом від 04.11.2019 р. за 4.2 ст.186 КК України відкрите викрадення майна поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілої ОСОБА_10 .

Вина ОСОБА_6 за вказаними епізодами скоєння злочинів за ст. 186, 187 КК України не доведена, так як допустимих доказів скоєння злочину за ст.186, 187 КК України стороною обвинувачення не було надано суду. Сторона захисту неодноразово заявляла клопотання визнати явно недопустимими доказами за ст.186, 187 КК України, а саме визнати протокол пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_14 свідком ОСОБА_15 який не міг бути потерпілим, а тим більше свідком нападу на потерпілу ОСОБА_13 07.10.2019 року, слідчий експеримент та відеозапис проведення слідчого експерименту від 05.11.2019рок за участю ОСОБА_6 , протокол пред`явлення, особи для впізнання від 05.11.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_10 оскільки вони були проведені зі значними порушеннями норм процесуального права.

Слідчий експеримент було проведено слідчим Комунарського ВП з порушенням порядку, передбаченого кримінальним процесуальним законом, останньому було обіцяно що його не буде затримано, якщо він визнає свою вину та погодиться показати на слідчому експерименті 05.11.19 року факти нападу на осіб 25.09.19, 07.10.19р., 04.11.19року які він не скоював.

На час проведення слідчого експерименту ОСОБА_6 не було вручено підозру за вказаними епізодами, він не був затриманий в порядку ст.208 КПК України та йому не було надано можливість скористатись захисником, хоча він просив надати йому адвоката, але він буз наданий тільки після проведення слідчого експерименту та впізнання 06.11.2019 року. Що є грубими порушеннями норм КПК та є явно недопустимими доказами на яких грунтується обвинувачення ОСОБА_6 .

Суд безпідставно відхилив твердження сторони захисту про недопустимість доказів про те, що протоколи слідчого експерименту впізнання є недопустимим доказом, через те, що ОСОБА_6 на час проведення слідчого експерименту не мав процесуального статусу підозрюваного і зазначена слідча (розшукова) дія проведена з порушенням порядку з порушенням права підозрюваного на захист, передбаченого кримінальним процесуальним законом, визнав доводи захисту безпідставними, так як 05.11.2019 перед проведенням слідчого експерименту він був допитаний та йому повідомлено про підозру та він мав статус підозрюваного, але не вказано чому слідчі дії проведено без участі захисника, та чому ОСОБА_6 не впевнено вказував на місце та обставини скоєння нападу, що його покази не співпадають з іншими матеріалами справи.

В ході судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 по вказаним епізодам нападу на потерпілих в суді допитано тільки потерпілу ОСОБА_16 інші потерпілі не були допитані та не дали показів про обставини нападу на них хоча вони мали суттєве значення для встановлення можливої причетності ОСОБА_6 до скоєння вказаних злочинів. Обвинувачений та захисник заявляли клопотання та наполягали на допиті в суді інших потерпілих в тому числі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

В ході судового розгляду справи, за обвинуваченням ОСОБА_6 , не було досліджено всі матеріали кримінального провадження надані стороною обвинувачення, так не було переглянуто всі відеозаписи впізнання потерпілими та свідками ОСОБА_6 суд обмежившись переглядом відеозапису з флеш носія, доданого до протоколу пред`явлення особи для впізнання 26.11.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_17 який показав, що нібито бачив в нічний час як саме ОСОБА_6 напав на жінку, яка впала, що визиває сумнів в його показах так як фізично він не міг його бачити в темний час на не освітленому місці.

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису з флеш носія доданого до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , він заперечував свою причетність до скоєння нападу 04.11.19 р., та аналогічних нападів в АДРЕСА_3 . З вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 не зміг конкретно показати, в який саме час, при яких обставинах, та в якому конкретному місці було скоєно злочини, фактично він показував одне й теж місце по АДРЕСА_3 , хоча це не співпадає в деталях з показами потерпілих, що свідчить - про його не причетність до скоєння злочину, про що він повідомляв в суді. Суд не критично оцінив надані суду стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_6 він фактично зайняв позицію сторони обвинувачення та не об`єктивно упереджено дав оцінку доказам причетності ОСОБА_14 до скоєння злочину, безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про не допустимість доказів причетності ОСОБА_18 до скоєння злочинів за ст.186, 187 КК України.

ОСОБА_6 визнав вину частково, а саме в скоєні злочину крадіжок за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, 4-3 ст. 185 КК України. Суд призначив покарання за вказані злочини занадто суворе у виді 3 років позбавлення волі, що не відповідає вимогам та принципам призначення покарань, що передбачені ст.65 КК України. Суд не врахував, ступінь тяжкості вчинених кримінальних порушень, який вчинив крадіжку у своїх рідних, мати відмовилась від звинувачень, відсутність обтяжуючих і пом`якшуючих покарань обставин, що він раніше не судимий злочин, скоїв вперше, має неповнолітню дитину 2011 року народження, характеризувався позитивно на обліку не знаходиться.

Просить вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 року у

відношенні ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд у Комунарському районному суді в новому складі суду.

В апеляційній скарзі (з доповненнями) до неї обвинувачений ОСОБА_6 з винесеним вироком суду не згоден, тому що кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 та ч.2 ст. 187 КК України не скоював та вважає, що його причетність до даних кримінальних правопорушень помилкова. Зауважує, що в ході судового процесу потерпіла ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_20 не були допитані у судовому порядку, проте за їх показаннями були обґрунтовані висновки суду, що є грубим порушенням норм закону. Також не була допитана ОСОБА_21 на предмет того, звідки у неї взявся телефон, що може суттєво вплинути на висновки суду. У протоколі огляду місця події від 06.11.2019 року вказано, що були вилучені речі: куртка, брюки та кросівки, потерпілій ОСОБА_22 дані речі не були представлені для впізнання і не досліджувались. Це істотно впливає на його причетність до нападу на неї. Згідно рапорту щодо нападу на потерпілу ОСОБА_22 , було вказано, поміж іншого що це був чоловік 25-26 років, а вже наступного дня під час проведення впізнання, потерпіла ОСОБА_22 вказала на особу віком 38 років, є сумнів в достовірності цих показань потерпілої.

На досудовому слідстві йому погрожували та принижували його за відсутності адвоката, примусили його зазнатися в злочині, якого він не скоював.

Вважає, що необхідно допитати свідка ОСОБА_15 , який є свідком по епізоду нападу на потерпілу ОСОБА_13 , тому що його покази викликають сумніви щодо їх правдоподібності.

Зауважує, що під час слідчого експерименту працівники поліції його принижували, погрожували йому, вдавалися до залякування, один із працівників поліції намагався його два рази вдарити.

Зауважує, що під час досудового розслідування були допущені порушення його права на захист, слідство проводилось з порушенням кримінально процесуальних вимог, внаслідок чого, вважає, що необхідно визнати недопустимими доказами слідчий експеримент за епізодами нападу на потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року за участю свідка ОСОБА_15 та протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 , оскільки вони не відповідають вимогам КПК України.

Просить скасувати вирок суду, направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпіла ОСОБА_12 просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника, потерпілу ОСОБА_9 , обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили апеляційні скарги задовольнити, потерпілу ОСОБА_10 , яка просила судове рішення залишити без змін; прокурора, який просив вирок суду змінити, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі яких призначено йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 187 КК України у виді шести років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Призначено ОСОБА_6 остаточне покарання згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 06 листопада 2019 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» залишено без змін до набрання вироком законної сили. Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальних провадженнях у розмірі 5 652 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві) гривні 36 копійок, стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави. В вироку вирішена доля речових доказів по справі.

Згідно вироку, 13 вересня 2019 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у приміщенні кімнати зазначеної квартири, у якій мешкає його брат ОСОБА_23 , шляхом вільного доступу, таємно викрав наступне майно, що належить потерпілому ОСОБА_23 : з барсетки у шафі для одягу Power bank «Nomi 10000» сірого кольору, вартістю 400 грн. 00 коп., з полиці серванту чоловічий наручний годинник «Casio G 8900A7ER», у корпусі білого кольору у металевій коробці, вартістю 3 000 грн. 00 коп., чоловічий наручний годинник «Weide WD003B-3C», у корпусі чорного кольору, вартістю 300 грн. 00 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на загальну суму 3 700 грн. 00 коп.
Крім того, 25 вересня 2019 року, приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 19 по вул. Парамонова у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилось у нанесенні одного удару в обличчя останній, від якого потерпіла впала та втратила свідомість, після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито викрав жіночу сумку потерпілої, в якій перебувало наступне майно: мобільний телефон марки «Ксіомі ред мі 4» у корпусі сіро-чорного кольору, вартістю 4 500 грн. 00 коп., паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області на ім`я ОСОБА_12 , який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 в оригіналі на ім`я ОСОБА_12 , який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, службове посвідчення НОМЕР_3 , видане ДФС України, дійсне до 01.12.2019 року, яке матеріальної цінності для потерпілої не представляє, свідоцтво про шлюб на ім`я ОСОБА_12 , яке матеріальної цінності для потерпілої не представляє, електронний пропуск у вигляді білої картки, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке матеріальної цінності для потерпілої не представляє, диплом Тюменського інженерно-будівельного інституту на ім`я ОСОБА_12 , який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, свідоцтво пенсійного (соціального) страхування, яке матеріальної цінності для потерпілої не представляє, договір між ОСОБА_12 з Комунальним підприємством «Водоканал» від 28.08.2012 року, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, два флеш-носія марки «Кінгстон», об`ємом 16 Гб, у металевому корпусі, вартістю 250 грн. 00 коп. кожний, загальною вартістю 500 грн. 00 коп., грошові кошти у розмірі 7 600 грн. 00 коп., банківські картки банку «Приватбанк», у кількості 2 шт., «Укргазбанку», у кількості 1 шт., на ім`я ОСОБА_12 , які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, ключі від квартири потерпілої ОСОБА_12 у кількості 4 шт., які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, а всього майна на загальну суму 12 600 грн. 00 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_24 матеріальну шкоду на загальну суму 12 600 грн. 00 коп.
Крім того, 28 вересня 2019 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у приміщенні кімнати зазначеної квартири, у якій мешкає його матір ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, таємно викрав наступне майно, що належить потерпілому ОСОБА_23 : монітор «LG flatron» у корпусі чорного кольору, вартістю 550 грн. 00 коп., лобзик електричний 650 WT DWN STS06-80D, вартістю 1 100 грн. 00 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, здавши його до ломбардного відділення, чим завдав потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на загальну суму 1 650 грн. 00 коп.
Крім того, 30 вересня 2019 року, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у приміщенні кімнати зазначеної квартири, у якій мешкає його матір ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, таємно викрав наступне майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 : м`ясорубку «Zelmer» ММ 1200.84, вартістю 500 грн. 00 коп., після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, здавши його до ломбардного відділення, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 500 грн. 00 коп.
Крім того, 07 жовтня 2019 року, приблизно о 20 год. 15 хв., ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила напад (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, знаходячись у 30 метрах від будинку АДРЕСА_4 , маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_13 , поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, наніс один удар в область голови останньої, від якого потерпіла впала і втратила свідомість, після чого ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито викрав з жіночої сумки потерпілої грошові кошти у розмірі 2 000 грн. 00 коп., після чого розпорядився викраденими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 2 000 грн. 00 коп.
Крім того, у період часу з 26 жовтня 2019 року по 30 жовтня 2019 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, через паркан проник до подвір`я будинку АДРЕСА_5 , звідки, з метою особистого збагачення, таємно викрав наступне майно, яке належить потерпілому ОСОБА_25 : рибацький чохол камуфляжного кольору, вартістю 300 грн. 00 коп.; вудочку марки «Canvon», чорно-зеленого кольору, вартістю 500 грн. 00 коп.; вудочку марки «On-Lner», чорного кольору, вартістю 500 грн. 00 коп.; рибацьку котушку марки «Cobra», сріблястого кольору, вартістю 400 грн. 00 коп.; рибацьку котушку марки «Flagman», сріблястого кольору, вартістю 400 грн. 00 коп.; чемоданчик з рибацькими снастями чорного кольору, вартістю 200 грн. 00 коп.; гаманець чоловічий коричневого кольору, вартістю 300 грн. 00 коп.; грошові кошти у сумі 600 грн., а всього на загальну суму 3 200 грн. 00 коп., після чого покинув місце скоєння злочину і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Крім того, 04 листопада 2019 року, приблизно о 03 год. 55 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом подолання перешкоди у вигляді забору, проник на закриту територію «Запорізький національний політехнічний університет», де зберігаються матеріальні цінності і яка має засоби охорони від доступу до неї сторонніх осіб, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , після чого, шляхом відкриття багажного відділення автомобілю ВАЗ 1118 Каліна, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що знаходився на зазначеній території, таємно викрав наступне майно, яке належить потерпілому ОСОБА_26 : кутову шліфувальну машину «Inter pool wt-0205», вартість якої згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 743 грн. 63 коп., алмазний диск марки Т.І.Р., 180х2,8х7х22.2, вартість якого згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 65 грн. 92 коп., механічний домкрат «2110-3913210-02» та кутовий шестигранний ключ, що знаходяться у чорному чохлі, вартість яких згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 325 грн. 00 коп., предмет схожий на ножиці по металу, вартість якого згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 66 грн. 67 коп., одну опору стійки амортизатору марки «БЗаК» на ВАЗ 1118 «Каліна», вартість якої згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 336 грн. 29 коп., три нові колодки дискового гальма марки «Dafmi» до автомобіля ВАЗ 1118 «Каліна», вартість яких згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 117 грн. 99 коп., вудилище «Rico Marina» з катушкою «Line Winder RD 86», вартість якого згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 402 грн. 12 коп., вудилище «Okuma 2406» з катушкою «Siweida Cobra CD 40», вартість якого згідно з висновку товарознавчої експертизи складає 250 грн. 85 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_26 матеріальну шкоду на загальну суму 2 308 грн. 47 коп. Після цього ОСОБА_6 сховав викрадене майно до дорожньої сумки і тримаючи останню при собі шляхом подолання перешкоди у вигляді забору залишив охоронювану територію «Запорізький національний політехнічний університет», отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном. Знаходячись біля забору території зазначеного вище університету ОСОБА_6 був зупинений співробітниками поліції разом із викраденим майном.
Крім того, 04 листопада 2019 року, приблизно о 21 год. 38 хв., ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на ділянці місцевості між будинками АДРЕСА_7 , наніс почергово декілька ударів долонею руки в область обличчя потерпілої ОСОБА_10 , у результаті чого остання впала на землю, а ОСОБА_6 , скориставшись безпорадним станом останньої, відкрито викрав жіночу сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє, і в якій знаходилась зв`язка ключів та гаманець з грошовими коштами у розмірі 150 грн. 00 коп., після чого з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 150 грн. 00 коп.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка, та які не оскаржуються в апеляційних скаргах сторони захисту.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_11 про недоведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки районного суду про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 про те, що 04.11.2019 року, приблизно о 21 год. 00 хв., вона після роботи зайшла до магазину «Варус», який знаходиться в Комунарському районі м. Запоріжжя, де здійснила покупки. Після цього вона направилася до себе додому, за адресою: АДРЕСА_8 . Вона вибрала освітлену дорогу. Коли вона проходила повз школу і розмовляла по телефону, позаду почула швидкі кроки. Хтось її обійняв правою рукою і почав лівою рукою шукати золоті прикраси на шиї. Коли вона зрозуміла, що на неї напали, то лівою рукою вдарила чоловіка, який на неї напав. Тоді чоловік повалив її на землю і почав бити по обличчю. В неї був переламаний ніс. Коли в неї пішла кров, вона злякалася і стала просити його, щоб він забрав речі, але перестав її бити. З іншої сторони дороги до них підбігли хлопці, які все це бачили. В цей час чоловік вихопив її сумку і втік. Вона точно запам`ятала, як виглядала куртка особи, яка на неї напала. Вона була темного кольору, а на спині в районі лопаток був карман. Чоловік був в кепці, тому вона бачила лише нижню частину його обличчя. Лице було худорляве. Нападник був невисокого зросту, трохи вище неї. Хлопці його не наздогнали, викликали їй швидку, яка відвезла її до п`ятої поліклініки, де їй надали медичну допомогу. Потім приїхали поліцейські і забрали її до Комунарського РВ, де вона дала свої покази. На наступний день її викликали на впізнання. Впізнати нападника їй було не важко, так як він був похожий і по статурі, і по тій частині обличчя, яку вона запам`ятала. А саме головне при впізнанні вона побачила гематому на тому місці, куди вона вдарила нападника. ОСОБА_6 це той чоловік, який на неї напав і якого вона впізнала. Він вкрав сумку, в якій знаходилися документи, гаманець і грошові кошти у розмірі 150 грн. Що ще було в ній, вона точно не пам`ятає. Сумку їй повернули на наступний день. Не було лише грошових коштів. Вона просить суворо покарати обвинуваченого, оскільки її були заподіяні фізичні травми. На теперішній час, хоч і пройшло пів року, вона боїться ходити сама, переживає за себе, адже з обвинуваченим вони проживають в сусідніх будинках. Вона вважає, що обвинувачений небезпечний для суспільства. Під час впізнання обвинувачений був одягнутий в кросівки, брюки, куртку. Дорога була освітлена, у неї була можливість розгледіти нападника. Вона знаходилась на лікарняному 14 днів. Під час падіння вона пошкодила колінний суглоб і тривалий час лікувалася;
- показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_13 про те, що 07.10.2019 року, після роботи вона приїхала до своєї матері, яка проживає на зупинці «Південний ринок», і знаходилася в неї десь до 20 год. 00 хв. На вечір вона погано себе почувала, піднявся тиск. Коли вона поверталася додому, то вийшла на зупинці «Висотна» і почала йти до свого будинку. Проходячи повз школу № 38, знаходячись у 30 метрах від будинку № 7 по вул. Парамонова у м. Запоріжжі, вона відчула сильний удар в затилок ззаду. Вона впала і втратила свідомість. Скільки вона знаходилася без свідомості, вона не знає. Там було темно, світло відбивалося лише з правої сторони. Потім до неї підійшов чоловік і допоміг їй піднятися. Права сторона у неї була розбита, розсічена губа. Її сумка лежала десь метрів півтора від неї. В сумці мобільний телефон був на місці, так як лежав в далекому кармані. Гаманець був відчинений, в ньому не було грошових коштів у розмірі 2 000 грн. Чоловік, який допоміг їй підвести, довів її потім до під`їзду, куди вийшла її донька. Потім вона поїхала на місце своєї роботи в Запорізьку обласну лікарню, де їй провели обстеження, оглянув лікар і зашили рану. Потім вона поїхала додому і взяла лікарняний за місцем проживання. Грошові кошти їй не повернули. Вона просить покарати нападника суворо, позбавивши волі. У неї після цього випадку погіршився зір. Десь півтора місяця вона боялася виходити на вулицю. Чоловіка, який їй допоміг, вона не пам`ятає. Той був в темній куртці і в капюшоні;
- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка неодноразово зверталася до суду із заявами, в яких просила розглядати справу без її участі, у зв`язку із станом здоров`я і моральними стражданнями через пережите під час нападу на неї;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2019 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_12 звернулася до поліції із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка 25.09.2019 року о 19-20 год. відкрито заволоділа її майном біля будинку АДРЕСА_9 ;
- протоколом огляду місця події від 29.09.2019 року, судом встановлено, що 26.09.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста провів огляд ділянки місцевості, розташованої з лівого боку будинку АДРЕСА_9 . Під час огляду місця події було виявлено і вилучено: недопалок цигарки «Парламент», який знаходився на асфальтному покритті проїжджої частини, осип ґрунту з ділянки поряд з проїжджою частиною;
- висновком судово-медичної експертизи № 794 від 01.10.2019 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_12 є синець з набряком м`яких тканин, раною і саднами в ділянці обох губ з розповсюдженням на підборіддя ліворуч, садна в ділянці лівого колінного суглоба у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному оглянутою (25.09.2019 року). Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 , утворилися не менш ніж від двох травматичних впливів. Взаєморозташування потерпілої і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідних ділянок тіла для їх нанесення;
- заявою ОСОБА_21 від 08.10.2019 року встановлено, що остання добровільно видала слідчому мобільний телефон марки «Ксіомі редмі 4» у корпусі сіро-чорного кольору;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року судом встановлено, що 05.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілій ОСОБА_12 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу під № 4 як чоловіка, який приблизно о 19-20 год. 25.09.2019 року, знаходячись біля будинку № 19 по вул. Парамонова у м. Запоріжжі нанесла один удар в обличчя і після чого відкрито заволодів її майном. Впізнала за загальними рисами обличчя і за статурою тіла. Під № 4 знаходився ОСОБА_6 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.10.2019 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_13 звернулася до поліції із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка 07.10.2019 року, приблизно о 20:30 год. біля школи № 38 по вул. Парамонова у м. Запоріжжі штовхнула її на землю, після чого вона втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то виявила відсутність 2 000 грн., які були у гаманці;
- протоколом огляду місця події від 08.10.2019 року, судом встановлено, що 08.10.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста провів огляд ділянки місцевості, розташованої на території ЗОШ № 38 по вул. Парамонова, буд. 7-а, у м. Запоріжжі. При детальному огляді асфальтного покриття слідів речовини бурого кольору не виявлено, тому за допомогою марлевого тампону на дистильованій воді було зроблено змив заасфальтованої поверхні;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року судом встановлено, що 26.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідкові ОСОБА_15 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого свідок ОСОБА_15 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_6 ) як чоловіка, який 07.10.2019 року, у вечірній час, приблизно з 18-00 до 19-00 год. на території школи біля вул. Парамонова у м. Запоріжжі, штовхнув невідому йому жінку ззаду, від чого вона впала, а далі він до неї нахилився і щось шукав. Він бачив обличчя чоловіка, який скоїв злочин, так як під`їхав автомобіль, який включив фари;
- переглядом у судовому засіданні відеозапису з флеш носія, доданого до протоколу пред`явлення особи для впізнання 26.11.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_15 , судом встановлено, що свідок ОСОБА_15 під час проведення зазначеної слідчої дії показав, що бачив, як худорлявий чоловік у темній курточці штовхнув жінку ззаду, від чого та впала. Він бачив обличчя чоловіка, так як під`їхав автомобіль, який включив фари. Він впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який напав на жінку;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2019 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_10 звернулася до поліції із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 04.11.2019 року, приблизно о 21-39 год. біля будинку № 21 по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі шляхом нанесення ударів руками по обличчю відкрито заволоділа жіночою сумочкою, в якій були грошові кошти, близько 150 грн., водійське посвідчення на ім`я заявниці;
- протоколом огляду місця події від 04.11.2019 року, судом встановлено, що 04.11.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю спеціаліста провів огляд ділянки місцевості, розташованої на відстані близько 15 м від під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_4 , де у сміттєвому баку серед кучі сміття було виявлено жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходилися ключі. Слідів придатних для ідентифікації виявлено не було. В ході огляду сумки було зроблено змив біологічних залишків;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року судом встановлено, що 05.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу під № 1 ( ОСОБА_6 ) як чоловіка, який приблизно о 21-29 год. 04.11.2019 року біля будинку № 21 по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі наніс їй три удари в область обличчя, після чого відкрито викрав жіночу сумку із грошовими коштами у сумі 150 грн., які належали останній. Ознаки, за якими потерпіла впізнала особу: за тіло будовою, зростом, загальними рисами зовнішності;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року, яким встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , в присутності понятих, розповів про події, що мали місце, зокрема 25.09.2019 року, 07.10.2019 року та 04.11.2019 року.
- переглядом у судовому засіданні відеозапису з флеш носія, доданого до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_6 , судом встановлено, що 04.11.2019 року, перебуваючи в районі вул. Ситова у м. Запоріжжі, він направлявся з зупинки маршруту № 5 до магазину «АТБ», який знаходиться на вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі. Він перебував на іншій стороні дороги, не доходячи до школи № 7. На зустріч йому, перед тим як він планував перейти дорогу, йшла молода дівчина із сумкою чорного кольору. У нього з`явився умисел забрати сумку. Для цього він підійшов до неї і правою рукою вдарив по обличчю в район носа, після чого вона впала на землю і попросила її не ображати. Свідомість вона не втрачала. В цей момент він вирвав з її рук сумку і, оминаючи школу № 7, по вул. Північнокільцевій, через двори паралельно вул. Ситова, швидким кроком він направився в сторону вул. Космічної. По дорозі він відкрив сумку, з якої вилучив грошові кошти у розмірі 150 грн. Сумку він викинув в урну біля одного з під`їздів багатоповерхівки, після чого направився до себе додому, по вул. Музичній. По дорозі за викрадені гроші він придбав алкогольні напої. В сумці також були ключі, але вони йому не були потрібні, тому він їх викинув разом з сумкою. Під час нападу він нікого не бачив. Після надання пояснень у службовому кабінеті слідчого, ОСОБА_6 безпосередньо на місці подій показав, де саме він вдарив дівчину в обличчя.
Також він пояснив, що вчиняв аналогічні злочини на території Комунарського району. Був аналогічний випадок на вул. Парамонова у м. Запоріжжі, точну адресу не пам`ятає, але може показати місце. І був ще один випадок. В районі школи, за гаражами, назустріч йому йшла жінка у стані алкогольного сп`яніння, а він направлявся в сторону магазина «АТБ» по вул. Чумаченка. Зрівнявшись з нею, він умисно штовхнув її, від чого вона впала. Удари він їй не наносив, лише плечем збив з ніг. Він відмовився від ідеї вкрасти майно, так як потерпіла була за віком як його матір і йому стало її шкода.
Після цього ОСОБА_6 безпосередньо на місці зазначених вище подій показав, що відбувалося більш детально. ОСОБА_6 , зокрема, пояснив, що на вулиці вже було темно. Він направлявся в сторону магазину «АТБ» за продуктами. Жінка йшла назустріч, шатаючись. Він вдарив її лівим плечем, від чого вона впала. Чи вдарилась вона при цьому головою, він не бачив. В правій руці в неї була сумка. Що було в сумці, він не знає. Він побачив, що жінка в поважному віці і не став в неї забирати майно. Обличчя він побачив, лише коли вона впала. Жінка була вдягнута в темну куртку. Це було на початку жовтня. Свідомість вона не втрачала, але точно він сказати не може.
Крім того, в районі пожежної частини був ще один епізод в кінці вересня, після 17-00 години. Він прогулювався зі сторони вул. Космічної. Він побачив жінку у зрілому віці, щільної статури, і якщо він не помиляється, у неї були світлі волоси. Коли вона виходила з двору останніх будинків по АДРЕСА_3 , він вдарив її долонею в область шиї ззаду, після чого вона впала. Він забрав сумку, яка вже лежала на землі. Потерпіла втратила свідомість. Свідків поблизу не було, ніхто цього не бачив. Коли він забрав сумку, то побіг з нею уздовж пожежної частини. По дорозі він намацав в сумці телефон і купюри, а сумку викинув на зупинці. Грошові кошти він потратив на свої потреби, а телефон продав на ринку ОСОБА_27 . Телефон був марки «Редмі». Після цього ОСОБА_6 безпосередньо на місці зазначених вище подій показав, що відбувалося більш детально. ОСОБА_6 , зокрема, пояснив, що в руках у жінки була сумка і пакет. Він запитав у неї сигарету, на що вона відповіла, що не курить. Потім вони розминулися. У цей час у нього виник умисел вкрасти сумку. З цією метою він догнав потерпілу і вдарив. Потерпіла впала на руку. Як йому здалося, вона втратила свідомість. Він перевірив її пульс. Після цього він схопив сумку і втік.
Колегія суддів вважає, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , висновки експерта, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними доказами, а у своїй сукупності достатніми, оскільки співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки не встановлено достатніх доказів його вини у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, де останній зокрема показав, як вчиняв розбійний напад відносно потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 а також грабіж відносно потерпілої ОСОБА_10 , які частково узгоджуються, з показаннями потерпілих:
- ОСОБА_10 , зокрема про те, що про те, що 04.11.2019 року, приблизно о 21 год. 00 хв., вона позаду почула швидкі кроки, хтось її обійняв правою рукою і почав лівою рукою шукати золоті прикраси на шиї, коли вона зрозуміла, що на неї напали, то лівою рукою вдарила чоловіка, який на неї напав, тоді обвинувачений повалив її на землю і почав бити по обличчю, в неї був переламаний ніс, коли в неї пішла кров, вона злякалася і стала просити його, щоб він забрав речі, але перестав її бити, з іншої сторони дороги до них підбігли хлопці, які все це бачили, в цей час обвинувачений вихопив її сумку і втік, вона точно запам`ятала особу, яка на неї напала;
- ОСОБА_13 , зокрема про те, що 07.10.2019 року вечором вона погано себе почувала, піднявся тиск, коли вона поверталася додому, то вийшла на зупинці «Висотна» і почала йти до свого будинку, проходячи повз школу № 38, знаходячись у 30 метрах від будинку № 7 по вул. Парамонова у м. Запоріжжі, вона відчула сильний удар в затилок ззаду, вона впала і втратила свідомість, скільки вона знаходилася без свідомості, вона не знає, потім до неї підійшов чоловік і допоміг їй піднятися, права сторона у неї була розбита, розсічена губа, її сумка лежала десь метрів півтора від неї, в сумці мобільний телефон був на місці, так як лежав в далекому кармані, гаманець був відчинений, в ньому не було грошових коштів у розмірі 2 000 грн.;
колегія суддів вважає, ці показання несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:

- висновком судово-медичної експертизи № 794 від 01.10.2019 року встановлено, що у потерпілої ОСОБА_12 є синець з набряком м`яких тканин, раною і саднами в ділянці обох губ з розповсюдженням на підборіддя ліворуч, садна в ділянці лівого колінного суглоба у ОСОБА_12 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному оглянутою (25.09.2019 року). Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 , утворилися не менш ніж від двох травматичних впливів. Взаєморозташування потерпілої і нападаючого в момент спричинення тілесних ушкоджень могло бути будь-яким при умові доступності відповідних ділянок тіла для їх нанесення;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року судом встановлено, що 05.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілій ОСОБА_12 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу під № 4 як чоловіка, який приблизно о 19-20 год. 25.09.2019 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_9 нанесла один удар в обличчя і після чого відкрито заволодів її майном. Впізнала за загальними рисами обличчя і за статурою тіла. Під № 4 знаходився ОСОБА_6 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року судом встановлено, що 26.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення свідкові ОСОБА_15 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого свідок ОСОБА_15 впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_6 ) як чоловіка, який 07.10.2019 року, у вечірній час, приблизно з 18-00 до 19-00 год. на території школи біля вул. Парамонова у м. Запоріжжі, штовхнув невідому йому жінку ззаду, від чого вона впала, а далі він до неї нахилився і щось шукав. Він бачив обличчя чоловіка, який скоїв злочин, так як під`їхав автомобіль, який включив фари;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року судом встановлено, що 05.11.2019 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілій ОСОБА_10 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого потерпіла ОСОБА_10 впізнала особу під № 1 ( ОСОБА_6 ) як чоловіка, який приблизно о 21-29 год. 04.11.2019 року біля будинку № 21 по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі наніс їй три удари в область обличчя, після чого відкрито викрав жіночу сумку із грошовими коштами у сумі 150 грн., які належали останній. Ознаки, за якими потерпіла впізнала особу: за тіло будовою, зростом, загальними рисами зовнішності,

є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_6 від 05.11.2019 року є недопустимим доказом, оскількина час проведення слідчого експерименту останньому не було вручено підозру за вказаними епізодами, він не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та йому не було надано можливість скористатись захисником, хоча він просив надати йому адвоката, але він був наданий тільки після проведення слідчого експерименту та впізнання 06.11.2019 року. Під час слідчого експерименту, коли ОСОБА_6 не впевнено вказував на місце та обставини скоєння злочинів, працівники поліції вчиняли на нього тиск, погрожували, залякували, застосовували незаконні дії, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

За кримінальним процесуальним законом процедура проведення слідчого експерименту містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на учасника кримінального провадження, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому. До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії, як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового слідства був дотриманий процесуальний порядок проведення слідчого експерименту та складено відповідний протокол, який у повному обсязі відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та відображає з приводу чого здійснено таку слідчу дію, його підписано всіма особами, які були присутні під час її проведення, підозрюваному ОСОБА_6 були роз`ясненні його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України, положення ст. 20 КПК України, порядок проведення допиту, передбачений ст. 42 КПК України, а також положення, передбачені ст. 224 КПК України, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_6 на протоколі проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року. На запитання слідчого, чи зрозумілі права та обов`язки, ОСОБА_6 відповів, що права і обов`язки йому зрозумілі, при цьому заяв клопотань про залучення захисника останній не заявляв (т. 6 а.с. 159-163).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку фактичні дані протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 під час проведення якого він вказував на різні місця вчинення злочинів, де, як саме і куди він завдав удари потерпілим, тим самим деталізував свої дії. Таким чином, він своїми діями відтворив обстановку та обставини події злочинів, що відповідає приписам ст. 240 КПК України. Відмова в судовому засіданні ОСОБА_6 від своїх показань, даних під час проведення слідчого експерименту, не тягне за собою визнання цього доказу недопустимим, що узгоджується з висновком, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19, згідно з яким заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.
Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що результати слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 узгоджуються і з іншими зібраними доказами.
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що доводи апеляційних скарг про застосування до ОСОБА_6 психічного тиску під час проведення слідчого експерименту, внаслідок чого він нібито вимушений був оговорити себе, матеріалами цього кримінального провадження не підтверджуються і жодним чином не спростовують правильності висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 .

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- у судовому засіданні було досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року і переглянуто доданий до нього відеозапис, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_6 , в присутності понятих, повністю визнав себе винним за епізодами з потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 та досить детально розповів на місцях подій про вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України;
- суд звертає увагу на те, що надаючи пояснення під час слідчого експерименту, ОСОБА_6 зазначав слідчому про такі дрібниці, які могли бути відомі лише тій особі, яка скоїла дані злочини. Так, стосовно нападу на потерпілу ОСОБА_13 він зазначив, що жінка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, в той час як остання під час допиту у суді зазначила, що вона повертаючись ввечері до дому погано себе почувала, оскільки у неї підскочив тиск, та її хитало коли вона йшла. Надаючи пояснення стосовно викрадення майна у потерпілої ОСОБА_10 , обвинувачений казав, які саме фрази йому говорила остання під час скоєння ним злочину відносно неї, що збігається з показами самої потерпілої, наданими під час допиту в суді;
- відповідно до реєстру матеріалів досудового слідства № 0003245, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2019 року, 05.11.2019 року о 16-37 год. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, роз`яснено його права і обов`язки, з 17-02 год. до 17-10 год. допитано як підозрюваного, а у період з 19-56 год. до 20-47 год. проведено слідчий експеримент за його участі;
- таким чином, під час проведення слідчого експерименту 05.11.2019 року, ОСОБА_6 мав статус підозрюваного, йому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 18 КПК України, положення ст. 20 КПК України, порядок проведення допиту, передбачений ст. 42 КПК України, а також положення, передбачені ст. 224 КПК України, про що свідчать особисті підписи ОСОБА_6 на протоколі проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року. На запитання слідчого, чи зрозумілі права та обов`язки, ОСОБА_6 відповів, що права і обов`язки йому зрозумілі. Протокол був прочитаний учасникам. Заяв, зауважень, доповнень від учасників слідчого експерименту і понятих не надійшло. В протоколі неодноразово зазначено процесуальний статус ОСОБА_6 як підозрюваного, зокрема, і там, де останній ставив свій підпис;
- твердження захисника про те, що ОСОБА_6 не мав процесуального статусу чи не знав, що є підозрюваним під час проведення слідчого експерименту, є безпідставними.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту, зокрема про те, що:
- під час перегляду у судовому засіданні відеозапису з флеш носія доданого до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2019 року, за участю підозрюваного ОСОБА_6 , він заперечував свою причетність до скоєння нападу 04.11.19р., та аналогічних нападів в АДРЕСА_3 ;

- звказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 не зміг конкретно показати, в який саме час, при яких обставинах, та в якому конкретному місці було скоєно злочини, фактично він показував одне й теж місце по АДРЕСА_3 , хоча це не співпадає в деталях з показами потерпілих, що свідчить - про його не причетність до скоєння злочинів, про що він повідомляв в суді;

- суд не критично оцінив надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_6 він фактично зайняв позицію сторони обвинувачення та не об`єктивно і упереджено дав оцінку доказам причетності ОСОБА_6 до скоєння злочинів, безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про не допустимість доказів причетності ОСОБА_6 до скоєння злочинів, передбачених ст. ст.186, 187 КК України.

Не заслуговують уваги доводи апелянтів і про те, що в ході судового розгляду по цим епізодам була допитана тільки потерпіла ОСОБА_16 , інші потерпілі не були допитані, хоча обвинувачений та захисник заявляли клопотання та наполягали на допиті в суді потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з огляду на наступне.

По-перше, доводи апелянтів про те, що не була допитана потерпіла ОСОБА_13 не відповідає дійсності, оскільки згідно до журналу судового засідання від 27.05.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_11 була допитана потерпіла ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 66-70).

По-друге, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 неодноразово викликалася до суду першої інстанції, однак остання подавала заяви про розгляд справи без її участі та документи про те, що вона не може з`явитися за станом її здоров`я (т. 1 а.с. 89-90, 91-92, 129-130, т. 6 а.с. 213). Враховуючи вищевказане, а також те, що згідно вимог ст. ст. 55-57 КПК України потерпілий має право давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було процесуальних повноважень зобов`язати потерпілу ОСОБА_12 дати показання у судовому засіданні відносно скоєного злочину проти неї.

Безпідставними є доводи сторони захисту і про те, що суд першої інстанції не допитав свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_21 , оскільки суд першої інстанції неодноразово викликав даних свідків у судове засідання, зокрема виносив ухвалу про зобов`язання слідчого встановити місце проживання свідка ОСОБА_15 (т. 6 а.с. 219), а коли прокурор 30.11.2020 року відмовився від виклику даних свідків, захисник та обвинувачений проти цього не заперечували (т. 6 а.с. 224-225), крім того 16.12. 2020 року після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, останні не заявляли клопотань про виклик і допит даних свідків, навпаки заявили, що у них доповнень до судового розгляду не має (т. 6 а.с. 232-233).

Голослівними є доводи сторони захисту і про те, що свідок ОСОБА_15 фізично не міг бачити як ОСОБА_6 напав на потерпілу ОСОБА_13 в темний час на не освітленому місці, оскільки згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_6 , як чоловіка, який 07.10.2019 року, у вечірній час, приблизно з 18-00 до 19-00 год. на території школи біля вул. Парамонова у м. Запоріжжі, штовхнув невідому йому жінку ззаду, від чого вона впала, а далі він до неї нахилився і щось шукав, він побачив обличчя чоловіка, який скоїв злочин, так як під`їхав автомобіль, який включив фари (т. 6 а.с. 112-114).

Не заслуговують уваги і доводи захисника про те, що в ході судового розгляду не були досліджені всі відеозаписи впізнання, зокрема впізнання потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відеозапис цих слідчих дій не проводилась, а проводилося лише фотографування (т. 6 а.с. 96-98, 127-128).

Доводи обвинуваченого про те, що органи досудового розслідування не представили для впізнання потерпілій ОСОБА_28 речі: куртку, брюки та кросівки, які згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2019 року були вилучені з квартири, є також необґрунтованими, оскільки згідно вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Не заслуговують уваги доводи обвинуваченого і про те, що в рапорті робітника поліції та в поясненнях потерпілої ОСОБА_10 під час пред`явлення особи для впізнання, був вказаний різний вік особи яка вчинила напад, оскільки згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_10 , остання не вказувала вік особи, яка вчинила на неї напад (т. 6 а.с. 127-128).

Доводи обвинуваченого про те, щопротокол пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року за участю свідка ОСОБА_15 та протокол пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_10 , є недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають вимогам КПК України, є також необґрунтованими, так як вищевказані слідчі дії проведенні у повній відповідності до вимог ст. 228 КПК України.

Доводи обвинуваченого в апеляційному судді, що у нього є алібі про те, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України він не міг вчинити відповідно 25.09.2019 року приблизно о 19 годині 20 хвилин та 07.10.2019 року приблизно о 20 годині 15 хвилин в Комунарському районі м Запоріжжя, оскільки в цей час знаходився в іншому місці, що підтверджується офіційними повідомленнями із національної поліції, є також безпідставними, оскільки, по-перше, повідомлення із національної поліції про те, що 08.10.2019 року о 21 годині 30 хвилин від нього надійшла заява до відділу поліції, ніяким чином не може спростовувати вчинення ним злочину 07.10.2019 року приблизно о 20 годині 15 хвилин, по друге, повідомлення із національної поліції про те, що 25.09.2019 року о 20 годині 23 хвилин від нього надійшла заява до відділу поліції від обвинуваченого із Хортицького району м. Запоріжжя, також ніяким чином не може спростовувати вчинення ним злочину 25.09.2019 року приблизно о 19 годині 20 хвилин в Комунарському районі м Запоріжжя, так як за 1 годину можливо доїхати із одного району до іншого м. Запоріжжя.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, повністю підтверджується висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_12 № 794 від 01.10.2019 року, заявою ОСОБА_21 від 08.10.2019 року про добровільну видачу слідчому мобільного телефону марки «Ксіомі ред мі 4», протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який наніс їй один удар в обличчя і після чого заволодів її майном;
- вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, повністю підтверджується показами потерпілої ОСОБА_13 , рапортом чергового Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, відповідно до якого Обласна клінічна лікарня повідомила, що до них звернулася ОСОБА_13 з діагнозом: ЗЧМТ, легкий струс головного мозку, рублена рана верхньої губи, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.11.2019 року за участю свідка ОСОБА_15 , який впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який 07.10.2019 року на території школи біля вул. Парамонова у м. Запоріжжі штовхнув невідому йому жінку ззаду, від чого вона впала;
- вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка зокрема, пояснила, що впізнати нападника їй було не важко, так як дорога була освітлена, у неї була можливість розгледіти нападника, а саме: ОСОБА_6 це той чоловік, який на неї напав і якого вона впізнала, він був похожий і по статурі, і по тій частині обличчя, яку вона запам`ятала, а саме головне те, що при впізнанні вона побачила гематому на тому місці, куди вона вдарила нападника, а також протоколом огляду місця події від 04.11.2019 року, відповідно до якого у сміттєвому баку серед кучі сміття було виявлено жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходилися ключі, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.11.2019 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_6 як чоловіка, який наніс їй три удари в область обличчя, після чого відкрито викрав жіночу сумку із грошовими коштами у сумі 150 грн.;
- розходження пояснень наданих потерпілою ОСОБА_10 під час судового слідства та пояснень обвинуваченого під час слідчого експерименту, щодо кількості нанесених ударів та обставин при яких відбувся злочин, суд вважає незначними, оскільки надані потерпілою у судовому засіданні покази є послідовними, та такими, що узгоджуються з матеріалами справи, тому суд розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Таким чином, всі доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним вищевказаних кримінальних правопорушень, є необґрунтованими, а дії останнього правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом було враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного, який частково визнав свою вину, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому призначив йому не максимальні покарання у виді позбавлення волі, які передбачені санкціями ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного судом першої інстанції покарання, зокрема у зв`язку з тим, що він вчинив крадіжки у своїх рідних, мати відмовилась від звинувачень, відсутність обтяжуючих покарання обставин, характеризується позитивно, на обліку не знаходиться, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що частина потерпілих наполягала на суворому покаранні для останнього та зважив на індивідуальний ступінь тяжкості вчинених ним діянь відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, а тому призначене судом першої інстанції остаточне реальне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Станом на час розгляду справи судом першої інстанції набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", який вступив в дію з 01 липня 2020 року та відповідно до якого внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК, зокрема, виключений вид покарання позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
З огляду на зазначене колегія суддів на підставі ч. 1 ст. 5 КК України вважає за необхідне змінити оскаржуваний вирок суду, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, замість покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року відносно ОСОБА_6 , змінити.

На підставі ч. 1 ст. 5 КК України призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 187 КК України до шести років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.
Судді: