Справа №613/385/21 Провадження № 1-кс/613/90/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2021 року м. Богодухів
Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду скарги, в поданій до суду заяві ОСОБА_3 просить розглянути скаргу без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.
Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України щодо обов`язкової участі при розгляді скарги особи, яка подала скаргу, враховуючи скорочені строки розгляду скарги, надану суду заяву від 23.03.2021 року, за якою ОСОБА_3 просить скаргу розглянути без його участі, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу на підставі наданих даних.
Слідчий СВ №2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена. Її неявка, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
В порядку ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали за скаргою слідчий суддя прийшов до наступного.
13 березня 2021 року заявник отримав у мобільний додаток (вайбер) фотокопію постанови за підписом слідчого СВ №2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , якою йому відмовлено у визнанні потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні.
Вказане стало підставою для звернення ОСОБА_3 до суду зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Згідно з ч. 2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення нею кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, дізнавач, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відтак системний аналіз положень ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України дає підстави для висновку, що для вирішення питання щодо процесуального статусу особи як потерпілої необхідним є з`ясування чи заподіяно такій особі шкоди злочином та якої саме, моральної, фізичної чи майнової, а також встановлення моменту виникнення такого статусу, який пов`язується з поданням такою особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або ж заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, постанова слідчого підлягає скасуванню.
Неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого дізнавачем, слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення дізнавачем, слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що незважаючи на посилання слідчого в постанові про відмову у визнанні потерпілим на норми ст.55 КПК України, її приписи слідчим не виконані, оскільки не наведено конкретних очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим не було проведено жодних слідчих дій на предмет перевірки заподіяння заявнику ОСОБА_3 будь-якої шкоди та не була надана можливість надати обґрунтування та докази в підтвердження спричинення йому моральної або майнової шкоди. А відтак, висновок слідчого про те, що скаржнику не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України, є передчасним.
За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також з метою здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні вважає, що скарга в частині скасування постанови слідчого, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. В іншій частині скарга задоволенню не підлягає, оскільки інше вказане в ній питання, в межах розгляду даної скарги, не відноситься до повноважень слідчого судді, в розумінні положень ч.2 ст.307 КПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 107, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя