У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 травня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, не працюючого, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч. 1 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000177 від 08.03.2021 року,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 06 травня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділенням ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000177 від 08.03.2021р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 189 КК України, за обставинами заволодіння майном ОСОБА_8 з погрозою застосування насильства, а також за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8

09.03.2021р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 189 КК України. Згідно вказаного повідомлення вбачається, що ОСОБА_6 , отримавши від невстановленої в ході досудового розслідування особи флеш носії у вигляді карток пам`яті MicroSD, на яких зберігалися інтимні фотографії ОСОБА_8 , 08.03.2021р. близько 09:30 год. зустрівся із ним біля кафе "Порт Рояль", розташованого в мкрн. Північний в м. Миколаєві, розповів про наявність таких знімків та почав обвинувачувати ОСОБА_8 в педофілії. Окрім того ОСОБА_6 в ході вказаної розмови повідомив, що вказане питання із нерозголошенням інтимних фотознімків можливо вирішити якщо ОСОБА_8 передасть йому своє майно, а саме: мобільний телефон марки "Samsung-M10" та телевізор марки "Hisense". Побоюючись розповсюдження особистих фотознімків, ОСОБА_8 погодився, після чого ОСОБА_6 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_9 та попрохав приїхати щоб допомогти переносити майно ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 прийшли до помешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 передав на вимогу ОСОБА_6 свій телефон марки "Samsung-M10" та телевізор марки "Hisense". Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи перебувати в приміщенні квартири, наказав ОСОБА_8 передати йому ще й мобільний телефон марки "Samsung-A31", але ОСОБА_8 відмовився. Однак, маючи намір довести свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 дістав зі своєї куртки предмет, схожий на револьвер, направив на ОСОБА_8 та погрожуючи фізичною розправою, повторно наказав виконати вимогу. В результаті погроз та побоюючись за власне життя, ОСОБА_8 передав ОСОБА_6 мобільний телефон марки "Samsung-A31". В подальшому ОСОБА_6 в однієї з кімнат в помешканні незаконно заволодів електроінструментом, а саме шуруповертом марки "Свитязь", який також належить ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, а з майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 наразі є обвинуваченим у кримінальному провадженні №0000022 від 02.01.2020р. за ч. 1 ст. 121 КК України, в межах цього провадження він перебував у розшуку, що свідчить про його схильність до злочинної антисоціальної поведінки, а тому є вагомими ризики переховування від слідства та суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Ще більш ймовірним є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, з огляду на те, що ОСОБА_6 знайомий з останніми, також йому відомі їх місця проживання та контактні данні.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний не працює, не має легальних джерел прибутку та міцних соціальних зв`язків.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 травня 2021 року, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді