ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3131/21 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2196/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 25.06.2021 року.
Захисник обвинуваченого не погоджуючись з ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та обрати інший запобіжний захід. Одночасно захисник порушує питання про поновлення апеляційного строку, посилаючись на те, що ухвалою встановлено строк її оскарження 7 днів, а у зв`язку із святковими днями строк було пропущено з поважних причин.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що клопотання було подане із порушенням строків. Крім того, прокурором до клопотання було додані додатки, які ані захиснику, ані обвинуваченому не були надані. Посилання на ризики нічим не обгрунтовані, ризики зазначаються одні і ті ж. Обвинувачений має дружину, з якою не зареєстрований шлюб, має матір похилого віку, сестру, друзів. Посилається на практику ЄСПЛ. Вважає порушенням недотримання строків призначення справи та повідомлення сторони про це, зазначає, що це є сприянням стороні обвинувачення, оскільки строки тримання під вартою спливали 01.05.2021 року.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Враховуючи, що в резолютивній частині ухвали суду зазначено про семиденний строк звернення з апеляційною скаргою, те, що захисник звернувся до суду 07.05.2021 року та пропущений ним строк є незначним, колегія суддів вважає за можливе задовольнити клопотання захисника про поновлення апеляційного строку.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 152 КК України.
Суд першої інстанції встановив, що на даний час наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що викладені в обвинувальному акті, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Як вбачається з матеріалів обвинувальний акт надійшов до суду 27.04.2021 року, тобто на час розгляду судом клопотання прокурора судовий розгляд по суті не було розпочато, відповідно суд не досліджував безпосередньо докази, не отримав показання потерпілих, свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. З огляду на зміст пред`явленого обвинувачення, кількість інкримінованих злочинів, їх спрямованість, небезпідставними є доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката та зміни тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, який не зможе запобігти встановленим ризикам, гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Наявність у обвинуваченого дружини, з якою не зареєстрований шлюб, близьких осіб не мінімізують вищевказаних ризиків та не є достатньою гарантією дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи захисника про порушення строків вручення клопотання, призначення судового засідання по справі, невчасне повідомлення сторони захисту, хоч і заслуговують на увагу, однак не впливають на висновки суду, оскільки для продовження строку тримання під вартою наявні достатні підстави. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку із чим апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційних вимог. Доводи захисника не спростовують необхідності продовження строку тримання під вартою, враховуючи, що для цього встановлені достатні підстави. Ухвала суду є вмотивованою та обгрунтованою.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року задовольнити.
Поновити захиснику адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в частині поновлення строку, а в решті набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді