Справа №403/115/21
провадження №1-кп/403/31/21
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2021 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області, адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , не
працюючого, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, громадянина України, перебуваючого на військовому обліку запасу військовозобовязаних за станом здоровя, на підставі ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
08 березня 2021 року близько 09 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням у формі дізнання не встановлено, обвинувачений ОСОБА_5 перебував біля споруди на території водонасосної станції Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)», розташованої за межами с.Інгульське Кропивницького (Устинівського) району Кіровоградської області. В подальшому, маючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, за допомогою принесеного із собою металевого молотка з деревяною ручкою, розбив декілька бетонних плит, з яких дістав два зєднаних між собою прутикових металевих відрізки у виді сітки, після чого із викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв Державному підприємству «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)» майнову шкоду в загальному розмірі 320 грн. 05 коп.. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав повністю. Суду показав, що 08.03.2021 року, зранку, близько 09 години, він прийшов на територію водонасосної станції, яка знаходиться за межами с.Інгульське Устинівського району. Підійшовши до однієї із бетонних плит, яка лежала на землі, та передбачаючи, що в ній всередині можуть знаходитись металеві прути, він з метою здійснення їх крадіжки, за допомогою принесеного із собою металевого молотка розбив вказану плиту та дістав з неї металеві прути у вигляді сітки, які, поклавши собі на спину, відніс до пункту прийому металобрухту, де здавши їх, отримав за це грошові кошти в сумі приблизно 64,00 грн.. В скоєному щиро розкаявся.
Представник потерпілого в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явився. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлявся у встановленому законом порядку. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, без його участі. Цивільний позов до обвинуваченого наміру пред`являти не має. Права потерпілого, передбачені ст.56 КПК України, йому зрозумілі. Вид та розмір покарання залишає на розсуд суду (а.п.31).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності представника потерпілого з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі представника потерпілого.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні, виду та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, характеризуючих особу обвинуваченого, та необхідних для вирішення судом відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України питань щодо речових доказів та судових витрат.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, класифікується як кримінальний проступок.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення відповідно до положень ст.89 КК України являвся особою раніше не судимою (а.п.59, 60-62).
Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку Устинівського районного сектру філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, починаючи з 2016 року, не перебуває (а.п.69).
Обвинувачений перебуває на військовому обліку запасу військовозобовязаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 25.02.1999 року за станом здоровя (а.п.66, 67).
Обвинувачений ОСОБА_4 не працюючий. Не одружений, проживає однією сім`єю із жінкою ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. По місцю проживання характеризується задовільно (а.п.65).
Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Устинівська лікарня» Устинівської селищної ради Кіровоградської області обвинувачений ОСОБА_4 на «Д» обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.68).
На підставі ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не складалась з огляду на його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття з огляду на критичну оцінку обвинуваченим вчиненого ним протиправного діяння, його осуді та визнанні ним своєї вини у вчиненні крадіжки належного ДП «Сільськогосподарське підприємство Державної КВС України (№37)» майна.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також вимоги ст.65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до санкції ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
З огляду на викладене, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання судом враховується, що обвинувачений на дату здійснення судового розгляду обвинувального акту не працевлаштований та не має постійного місця роботи, що виключає можливість призначення йому покарання у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави відповідної частини його заробітку, а призначення покарання у виді штрафу, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, може призвести до неможливості його сплати останнім.
Відповідно до ч.3 ст.56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
З досліджених судом матеріалів кримінального провадження та особистих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , даних в судовому засіданні під час встановлення його особи, судом з`ясовано, що до жодної із зазначених вище категорій осіб обвинувачений ОСОБА_4 не відноситься.
На підставі викладеного, відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; особи обвинуваченого, який згідно положень ст.89 КК України являється особою раніше не судимою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання і по місцю проживання характеризується задовільно, його щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні; відсутності тяжких наслідків вчиненого обвинуваченим кримінального проступку та обставин, які обтяжують його покарання; позиції представника потерпілого, який не має до обвинуваченого претензій матеріального характеру у виді предявленого цивільного позову, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта (за проведення судової товарознавчої експертизи №1018/1023/21-27 від 17.03.2021 року) в сумі 514 грн. 83 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`являвся.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ у кримінальному провадженні - металевий молоток з дерев`яною ручкою, який під час досудового розслідування був переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.
Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Березівка Устинівського району Кіровоградської області (паспорт № НОМЕР_1 , виданий 26.02.2019 року органом 3533, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у даному кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи №1018/1023/21-27 від 17.03.2021 року в розмірі 514 грн. 83 коп. (п`ятсот чотирнадцять гривень вісімдесят три копійки).
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1