Провадження № 1-кп/638/363/21
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002729 від 16.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

встановив:

15.07.2018 близько 15:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував у подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього виник конфлікт із ОСОБА_9 з приводу собаки, яку він вигулював.

Після чого, використовуючи вказану конфліктну ситуацію, як незначний привід, маючи раптово виниклий умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , висловлювався нецензурною лайкою в сторону ОСОБА_9 та, діючи умисно, раптово, наніс останній декілька ударів ногою в область сідниць та рук, чим відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-2761/2018 від 02.08.2018 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна та крововиливи на руках, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороперехідні наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.
У судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у вчиненні проступку визнав повністю, зазначивши, що 15.07.2018року в нього виник конфлікт із ОСОБА_9 з приводу собаки, яку він вигулював, внаслідок чого він наніс останній декілька ударів ногою в область сідниць та рук, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження. У скоєному щиро кається.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 15.07.2018року в неї виник конфлікт з ОСОБА_7 , який вигулював свою собаку, внаслідок чого останній спричинив їй тілесні ушкодження. Претензій матеріального характеру вона на даний час не має.
Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 в умисному легкому тілесному ушкодженні та кваліфікує його дії ч.1 ст.125 КК України.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком (ч.1 ст.125 КК України), відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше не судимий, не одружений, не працює, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався, згідно доповіді Московського РВ філії ДУ «Центр пробації» ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення проступку, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичних обліках у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, яка просила строго не карати обвинуваченого та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення в межах санкції інкримінованої статті та остаточного покарання у виді штрафу.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 572,00 грн. на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової експертизи №407х від 08.08.2018 року.

Речові докази ніж у шкіряному чохлі , який знаходиться в полімерному пакеті з біркою «ХНДЄКЦ» та фрагмент розбитої пляшки, який знаходиться в паперовому пакеті з біркою слідчого, які передані на зберігання до камери зберігання в Шевченківському ВП ГУНП в Харківській області (квитанція №689 від 17.09.2018р., квитанція №636 від 20.07.2018р.) знищити, DVD-R диск з відео-записами з нагрудних камер інспекторів УПП в м. Харкові ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1