СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4104/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442 від 27.05.2021р., про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: Шевченківським районним судом м. Києва, за ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців, звільнився 13.05.2021р. від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку із відбуттям іспитового строку терміном в 3 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 186 КК України, -
встановив:
28.05.2021р. до суду надійшло клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання мотивовано тим, що 27.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин:

ОСОБА_4 в ранковій час доби, знаходячись на території Святошинського району міста Києва, не маючи постійного джерела доходів, з метою покращення свого матеріального становища, маючи відповідний злочинний досвід, вирішив повторно вчинити кримінальне правопорушення, пов`язане з відкритим викраденням чужого майна громадян.

Так, ОСОБА_4 , 27.05.2021 приблизно о 10 годині 00 хвилин, прибув за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 15, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив відкрито викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 27.05.2021 близько 10 години 00 хвилин, продовжуючи знаходитись поблизу будинку № 15 по вул. Святошинській у м. Києві, зустрів раніше невідому йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочав діалог на різні теми та помітив в її руках мобільний телефон марки «Самсунг S-8», фіолетового кольору.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_4 схопив руку потерпілої та шляхом ривка вирвав із рук мобільний телефон марки «Самсунг S-8», фіолетового кольору, після чого тримаючи викрадений телефон в руках побіг у невідомому напрямку, тим самим повторно відкрито заволодів чужим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном марки «Самсунг S-8», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з чохлом рожевого кольору, із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 та сім картою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_4 , загальною вартістю 23 500 грн., залишивши місце злочину мав змогу розпоряджатись викраденим майном. Після чого його протиправні дії були припинені сторонніми громадянами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав. Зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, прокурор просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просили у задоволені клопотання відмовити та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід. Підозрюваний, зокрема, пояснив,що він вину свою у вчиненні злочину визнає в повному обсязі, повідомив, що на даний час проживає в хостелі в м. Києві, має намір працевлаштуватися.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та докази, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, а саме: протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_10 ; протокол допиту свідка ОСОБА_11 , у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ризик по суті представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину (санкція статті 186 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років), може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.
Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на свідків з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 не має законного джерела доходів, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, існують ризики того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення , яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також дані щодо особи підозрюваного, який постійного місця проживання у м. Києві не має, 13.05.2021р. був звільнений від відбування покарання, призначеного Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1, 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, у зв`язку із відбуттям іспитового строку терміном в 3 роки, офіційно не працює, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Згідно ч. 1ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи те, що злочин ,у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким кримінальним правопорушенням проти власності, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів суспільства, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчий суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
Клопотання старшого слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27 травня 2021 року по 25 липня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текс ухвали оголошено 01 червня 2021р. о 09-00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1