Справа № 504/1494/21
Номер провадження 1-кс/504/454/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2021 рокусмт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали клопотання т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000249 від 30.03.2021 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло зазначене клопотання , в якому сторона обвинувачення просить: накласти арешт на земельні ділянки, разом із наявними на них рослинними насадженнями, рослинами, тощо, які розташовані у Красносільському лісництві, квартал №15 виділ № 13 площею11,7 га та виділ № 12 площею 1,4 га, заборонивши будь-яким особам та власнику, або особі, під відповідальністю якої вони знаходяться, розпоряджатися та користуватися зазначеним майном.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000249 від 30.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.03.2021 року до ЧЧ відділу поліції № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшло звернення директора ДП «Одеське лісове господарство» від 18.03.2021 року ОСОБА_4 , про те, що невстановлені особи, самовільно зайняли земельні ділянки лісу, що в свою чергу належать до лісового фонду, та які розташовані у Красносільському лісництві, квартал №15 виділ № 13 площею11,7 га та виділ № 12 площею 1,4 га, чим в свою чергу спричинили значну шкоду ДП «Одеське лісове господарство».

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка лісника Красносільського лісництва, ОСОБА_5 , який зазначив, що 15.03.2021 року,в ході виконання останнім своїх службових обов`язків та обходу увірених під його юрисдикцію та під охорону земельних ділянок Красносільського лісництва, кварталу №15 виділу № 13 площею11,7 га та виділу № 12 площею 1,4 га, ним було встановлено факти незаконного захоплення вказаних земель невстановленими особами, а також ознаки проведеного орання землі та засівання їх злаковими культурами.

Крім того, було встановлено, що відповідно до наданих ДП «Одеське лісове господарство» матеріалів та копій документів і планів лісонасаджень, вказані ділянки знаходяться у підпорядкуванні зазначеного державного підприємства та охороняються відповідно до затвердженого лісовпорядкування.

Слідчий зазначає, що у випадку залишення без нагляду та у разі не забезпечення обмеження доступу до вказаної земельної ділянки стороннім особам, виникла реальна загроза знищення слідової інформації на вказаних земельних ділянках, в тому числі знищення врожаю,або слідів орання та засівання земельних ділянок злаковими культурами. В свою чергу, для встановлення обставин вчинення злочину, та з метою фіксації відомостей, що мають істотне значення для проведення подальшого експертного дослідження за участю спеціалістів вказаних земельних ділянок.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями ст.2, ст.7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбаченіст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України,арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

А частиною 5 вказаної статті передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, з матеріалів, доданих з клопотанням вбачається, що слідчим під час складання вищевказаного клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України.

Так, слідчим при складанні клопотання про накладення арешту на майно не дотримані вимоги ст.171 КПК України, а саме матеріали клопотання не містять доказів коли саме ораганом досудового розслідування було виявлено кримінальне правопорушення.

За наявних недоліків клопотання та долучених до нього матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Таким чином, клопотання та долучені до нього матеріали не відповідають вимогам ч.ч. 2 та 5 ст.171 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час наявні всі правові підстави для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, відповідно до вимог ч.3 ст.172 КПК України, якою передбачено,що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись ст.ст.171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000249 від 30.03.2021 року, за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, повернути прокурору Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1