Справа № 304/1983/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/599/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого- судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, дистанційно, в режимі відеоконференції між Львівським апеляційним судом, ДУ «Закарпатської УВП №9», та Перечинським районним судом Закарпатської області, кримінальне провадження №0000410 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, учасника бойових дій, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 194 КК України,-

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор Перечинського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2020 року, яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч. 2 ст. 194 КК України і призначено покарання:

за ч. 2 ст. 125 КК України обмеження волі строком на 2 роки;

за ч. 2 ст. 194 КК України позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання з речовими доказами, судовими витратами.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2019 року у виді арешту майна скасовано.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінено на особисте зобов`язання, але не більше ніж на 60 (шістдесят) днів.

В апеляційній скарзі прокурор Перечинського відділу місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , визнати винним та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки. За вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Згідно із вимогами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок суду залишити без змін. Вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що в ході досудового та судового слідства встановлена наявність обставин, які обтяжують покарання, а саме: вчинення злочину щодо особи з інвалідністю (потерпілий ОСОБА_10 є інвалідом II групи), вчинення злочину щодо особи, який перебуває у сімейних відносинах (потерпілий ОСОБА_10 є рідним батьком обвинуваченого), вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 не вжито будь-яких заходів з метою відшкодування завданих потерпілому матеріальних збитків, сума яких становить 67 930,62 гривні. На даний час у помешканні, яке пошкоджене шляхом підпалу, неможливо проживати, а кошти для ремонту відсутні у потерпілого ОСОБА_10 . Окрім того апелянт вказує, що не вірним є врахування судом першої інстанції обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 перебування на утриманні 2 малолітніх дітей, оскільки 29.11.2019 постановою Перечинського районного суду, у зв`язку із несплатою аліментів, останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді суспільно корисних робіт строком на 120 годин, що у свою чергу вказує на бездіяльність з боку ОСОБА_7 на утримання дітей та ігнорування своїх батьківських обов`язків. Також, у період 2018-2019 років обвинувачений неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, в тому числі за вчинення домашнього насильства відносно своїх батьків, а 14.06.2019 ухвалою Перечинського районного суду закрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , який наніс іншій людині тілесних ушкоджень середньої тяжкості, на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2019 року близько 22.00 год ОСОБА_7 , знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до свого батька ОСОБА_10 , який лежав на ліжку, та наніс не менше семи ударів руками та ногами по різних частинах тіла і обличчю останньому, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя у правій орбітальній ділянці з крововиливом в склеру правого ока, правого стегна, в області сформованої культі лівого стегна, саден на шкірних покривах правої нижньої кінцівки, незначного набряку м`яких тканин волосистої частини голови в тім`яній ділянці зліва та лінійного рубця в латеральній частині правої надбрівної дуги, які згідно висновку експерта №325 від 22 жовтня 2019 року кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, 08 жовтня 2019 року близько 11.30 год ОСОБА_7 , знаходячись за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 , а саме на подвір`ї вказаного дворогосподарства, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою пошкодження чужого майна шляхом підпалу, будучи у стані алкогольного сп`яніння, через особисті неприязні відносини зі своїм батьком ОСОБА_10 , тримаючи у руках металеву каністру з бензином, ємністю 10 л, зайшов всередину літньої кухні, де облив бензином меблі та інше майно, після чого за допомогою запальнички підпалив фіранку, з якої вогонь поширився на інше майно будинку та виникла пожежа. Крім цього, ОСОБА_7 за допомогою цієї ж каністри облив бензином меблі та інше майно ще у трьох кімнатах будинку, після чого за допомогою запальнички також підпалив фіранку, з якої вогонь поширився на інше майно будинку та виникла пожежа, внаслідок дій обвинуваченого загальна сума відновлювальних робіт будинку та приміщення літньої кухні становить 67 930, 62 грн.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , підтриману захисником ОСОБА_9 , які просили відхилити апеляційну скаргу прокурора та залишити вирок суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 ,в інкримінованому йому злочинах, передбачених ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 194 КК України, вчинені за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_7 обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення обвинуваченим злочину один з яких є тяжким, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , який після вчинення кримінального правопорушення викликав екстрені служби, тобто бажав ліквідувати наслідки вчинення злочину, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважав, що винному ОСОБА_7 необхідно для його виправлення і попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано його дії. При призначенні покарання ОСОБА_7 за сукупністю злочинів згідно ч. 1 ст. 70 КК України суд вважав за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з цим судом першої інстанції було враховано тяжкість злочинів, особу винного, обставини справи, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства відповідно до ст. 75 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись чст. 4,4, 405, 407 ,418 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу місцевої прокуратури Демківа ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 194 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою у цей же строк з дня отримання копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: