Справа № 308/5350/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2021 року м. Ужгород
В обґрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що 20 квітня 2021 року до чергової частини Ужгородського РУП надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова 20, в травматологічне відділення Ужгородської ЦМКЛ, звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 з діагнозом: забійна садна надбрівної дути справа та правої кісті, перелом другого шийного хребця, перелом правої виличної та верхньо-щелепної кісток, стінки гайморової пазухи.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з метою встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні, а також враховуючи, що вищевказаний автомобіль має значення речового доказу, зберіг на собі сліди, які є об`єктом дослідження обов`язкових при даному виді події, експертиз, зокрема автотехнічної та трасо логічної експертиз, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на цей автомобіль.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду висновок експерта № СЕ-19/107-21/3841-ІТ від 06.05.2021 року проведеної інженерно-транспортної експертизи.
Представник власника майна КП «Ужгородський муніципальний транспорт» Ужгородської міської ради у судове засідання не з`явився, однак, від представника підприємства ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без її участі .
Окрім того, від директора підприємства ОСОБА_5 до суду подані письмові заперечення, в яких вказує, що клопотання слідчого є не обґрунтованим, необхідність в арешті даного транспортного засобу відпала, оскільки такий вже був оглянутий експертом, а також просить при розгляді клопотання врахувати співмірність вартості автомобіля із завданою шкодою, зазначає, що жодних вимог, в тому числі матеріального характеру до підприємства від потерпілого ОСОБА_6 не надходило, цивільний позов не заявлено, а тому просить відмовити у задоволені клопотання про арешт майна.
Неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вказаний автомобіль належить КП «Ужгородський муніципальний транспорт».
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до вимог КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до частини 2 статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Натомість, на час розгляду клопотання про арешт майна встановлено, що у даному кримінальному провадженні даний автомобіль був оглянутий експертом та до матеріалів клопотання долучено висновок експерта № СЕ-19/107-21/3843-ІТ від 06.05.2021 року проведеної судової інженерно-транспортної експертиз.
Окрім того, слідчий суддя враховує, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також слідчим суддею береться до уваги вартість автомобіля, враховує, що від потерпілого ОСОБА_6 жодних вимог, в тому числі матеріального характеру до підприємства не надходило, цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Слідчий суддя приходить до висновку, що вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна (автомобіля) може призвести до надмірного обмеження правомірного його володіння, а тим більше встановлення такого обмеження неправомірно, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 173 КПК України.
Крім того, незалежно від накладення арешту на майно слідчий не позбавлений можливості провести слідчі дії із ним, оскільки таке визнано речовим доказом у справі, зокрема вправі невідкладно провести огляд зазначеного майна чи призначити у справі судову експертизу, та вирішити питання про передачу речових доказів їх власникам на зберігання.
Отже, з огляду на те, що достатніх доказів для арешту вказаного в клопотанні майна, визначені в п.1 ч.2 ст.170 КПК України слідим не надано, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського Апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 02.06.2021 року о 08 год. 55 хв..

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1