Справа № 481/304/21
Провадж.№ 1-кп/481/55/2021
В И Р О К
іменем України

13.04.2021 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 грудня 2020 року за № 0000138
по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шевченкове Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, не в/зобов`язаного, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 29.05.2014 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки 02 місяці,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено, та визнано доведеним, що 28.12.2020 близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їхали автомобілем марки ВАЗ моделі 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до будинку розташованого по АДРЕСА_2 . В цей час обвинувачений ОСОБА_3 сидів за кермом даного транспортного засобу, потерпілий ОСОБА_5 знаходився на задньому пасажирському сидінні, ОСОБА_6 сидів на передньому пасажирському сидіння. Під час руху обвинувачений ОСОБА_3 помітив на панелі розташованій біля важеля перемикання передач, мобільний телефон марки «DООGЕЕ N20» (ІМЕI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕ1 2: НОМЕР_3 ), в чохлі, бувший у користуванні, що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_5 . В цей час, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений иа таємне викрадення чужого майна, а саме вищезазначеного мобільного телефону.

28.12.2020 близько 12 години 10 хвилин, приїхавши на вищезгаданому автомобілі, до домоволодіння розташованого по АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, а обвинувачений ОСОБА_3 лишився за кермом у салоні транспортного засобу, де вийняв з чохла вищевказаний мобільний телефон, та повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання протиправних наслідків, шляхом вільного доступу, викрав вищезазначений мобільний телефон та помістив його до зовнішньої кишені своєї куртки, після чого обвинувачений ОСОБА_3 вийшов з салону автомобіля. Викраденим телефоном обвинувачений ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальний збиток на суму 3043,49 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, підтвердив усе, що викладено в обвинувальному акті. Обвинувачений скористався своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та відмовився давати суду показання, оскільки доповнень чи зауважень до викладеного в обвинувальному акті він не має. Пояснив, що у скоєному злочині розкаюється, та просив призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі .

Потерпілий ОСОБА_5 у судові засідання не з`являється, хоча про час та місце розгляду кримінального провадження щоразу повідомляється належним чином, причини своєї неявки суду не повідомляє, клопотань про перенесення розгляду справи не направляє. У підготовчому судовому засіданні пояснював, що претензій до обвинуваченого він не має.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються - в частині допиту потерпілого, свідків та дослідження письмових доказів. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

З письмової заяви потерпілого ОСОБА_5 до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області від 28.12.2020 року вбачається, що останній повідомив про викрадення невідомою особою його мобільного телефону та грошових коштів (а.к.п. 59).
На підставі вказаної заяви до ЄРДР внесені дані про кримінальне правопорушення за № 0000138 з правовою кваліфікацією за ст.185 КК України (а.к.п.58).
Згідно висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 293 від 23.01.2021 року, проведеної на підстві постанови дізнавача СД Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 23.01.2021 року, станом на 28.12.2020 року вартість мобільного телефону марки «DООGЕЕ N20», бувшого у використанні, з врахуванням зносу, на момент крадіжки, складала 3043,49 грн.( а.к.п.62-67).
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за фактом таємного викрадення 28.12.2020 року мобільного телефону марки «DООGЕЕ N20», вартістю 3043 гривні 49 коп., що належить ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, оскільки він має не зняту та не погашену судимість, за умисні злочини майнового характеру, і повторно вчинив новий умисний корисливий злочин проти власності.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.
Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Як вбачається з санкції ч.2 ст.185 КК України кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_8 , виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченого, що він раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двої малолітнії дітей ( а.к.п.68-91).
При призначенні покарання, суд також враховує висновок Новобузького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області від 08.04.2021, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_3 може перевиховатися без ізоляції від суспільства.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, при призначенні покарання ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання, також вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних злочинів, суд вважає можливим у даному конкретному випадку, призначити покарання у виді позбавлення волі не у максимальному розмірі визначеному санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, а строком на 2 роки позбавлення волі.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілого, морально-емоційне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченого, наявність сім`ї та малолітніх дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_3 , слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальні витрати по справі відсутні .
Вирішення питання про долю речових доказів.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому п.5 ч.9 ст.100 КПК України. Речовий доказ - мобільний телефон марки «DООGЕЕ N20» (ІМЕI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕ1 2: НОМЕР_3 ), який постановою слідчого від 22.01.2021 року (а.к.п. 102) визнаний речовим доказом, повернути потерпілому, як власнику.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 01 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку, відповідно до ст. 165 КВК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «DООGЕЕ N20» (ІМЕI 1: НОМЕР_2 ; ІМЕ1 2: НОМЕР_3 ), який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому, як власнику.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя