КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/2265/2021 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання застосованого запобіжного заходу і речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 23.08.2020 близько 01 год. 30 хв. на тротуарній доріжці між будинком № 26-б по вул. Зодчих та будинком № 15-а по бул. Кольцова в м. Києві, реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , яка відповіла відмовою на пропозицію провести її додому, що дуже обурило останнього, перебуваючи від останньої на відстані витягнутої руки з лівого боку, дістав з кишені ніж та наніс ним не менше п`яти ударів в область грудної клітки та тулуба ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки та живота, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, проникаючого колото-різаного поранення живота, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вважає, що судом належним чином не враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та характер суспільної небезпечності особи обвинуваченого, не взято до уваги думку потерпілої щодо міри покарання, а також обставини вчинення злочину, зокрема, що обвинувачений почав залицятися в нічний час доби у безлюдному місці до раніше незнайомої жінки, яка самотньо прямувала додому і жодним чином не провокувала та не чіпляла його, а після вчиненого обвинувачений з місця вчинення злочину втік, залишивши потерпілу стікати кров`ю.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_6 просить вирок суду 1-ї інстанції, як законний та обґрунтований залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає його відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є правильною, що також не оскаржується.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 судом 1-ї інстанції покарання, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а відтак неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке потягло за собою призначення надто м`якого покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який розлучений, із середньою освітою, працює оператором автоматичних та напівавтоматичних ліній та установок у Цеху №5 в ТОВ «Вент-Сервіс», за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні батьків похилого віку, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, раніше не судимий, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і правильно обрав ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. ст. 50, 75 КК України, без достатніх на те підстав, звільнив обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, і на це правильно звертає свою увагу прокурор в апеляційній скарзі.
У відповідності до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Проте, зазначені вимоги закону суд першої інстанції врахував недостатньо і звільняючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих мотивів для прийняття такого рішення.

Так, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я потерпілої особи, а також обставини його вчинення ОСОБА_6 ; думку потерпілої ОСОБА_10 стосовно міри покарання, яка просила призначити обвинуваченому ОСОБА_6 найсуворіше покарання за вчинене (а.с. 84), а тому колегія суддів вважає висновок суду 1-ї інстанції про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. 75 КК України, таким, що є очевидно помилковим і свідчить про неправильне застосування кримінального закону, і про це обґрунтовано вказано в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України, неправильне застосування кримінального закону, тобто застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку апеляційним судом на підставі вимог ст. 409 КПК України.

Ухвалюючи новий вирок, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який на даний час працює, позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, на спеціальних обліках не перебуває, позицію потерпілої ОСОБА_10 , наявність пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття та добровільного відшкодування заподіяної шкоди, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і приходить до висновку, що покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді 6 років позбавлення волі, без застосування ст. 75 КК України, буде у даному випадку достатнім і таким, що відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом і розміром в достатній мірі сприятиме виправленню та попередженню вчиненню ОСОБА_6 нових злочинів, задовольнивши тим самим апеляційну скаргу прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.1 ст. 121 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.

Строк покарання обраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку, зарахувавши в строк покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 24.08.2020 по 17.02.2021 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4