ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/30/21 Справа № 703/4463/18 Категорія: ч. 1 ст. 263 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання за участі: прокурорів особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру захисника законного представникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001890 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

примусових заходів медичного характеру за підозрою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Слідчий Смілянського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, затвердженим прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним типом нагляду за результатами проведеного досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001890, внесеному 09.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, наприкінці вересня 2018 року, придбав шляхом купівлі в мережі Інтернет пістолет «Stalker», номер « НОМЕР_1 » та 13 патронів до нього, які отримав 05.10.2018 у відділенні кур`єрської служби по АДРЕСА_2 , звідки переніс до власної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав.
09.10.2018 близько 01 год. 00 хв., під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , на столі в приміщенні кухні було виявлено і вилучено пістолет, на якому наявний напис «Stalker» «2914-UK», номер « НОМЕР_1 », який згідно висновку експерта №1/1773 від 12.10.2018 являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю. Даний пістолет являється пістолетом «Stalker 2914-UK», промисловий № НОМЕР_1 , виробництва фірми «Atak arms ltd.» Туреччина. В наданому на експертизу вигляді пістолет «Stalker 2914-UK», промисловий № НОМЕР_1 , придатний для здійснення пострілів пістолетними шумовими та газовими пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., патронами роздільного спорядження (куля, картеч та ін. діаметром до 6,5 мм) використовуючи при цьому штатні газові чи холості патрони, при цьому стріляні снаряди набувають достатньої вражаючої здатності для заподіяння людині чи тварині небезпечних для життя або смертельних ушкоджень. Біля вказаного пістолета виявлено та вилучено 13 предметів, зовні схожих на патрони травматичної дії, які згідно висновку експерта №1/1774 від 17.10.2018 являються боєприпасами. Сім патронів з маркуванням «S&B 9mm P.A. Blanc» надані на експертизу являються пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., які споряджені промисловим способом кулею, виготовленою із полімерного матеріалу, який за своїми властивостями нагадує гуму та пороховим зарядом, капсульовано гільзи шумового (холостого) патрону промислового виробництва «S&B 9mm P.A. Blanc». Шість патронів з маркуванням «OZK 9 mm P.A.», які надані на експертизу являються пістолетними патронами, які виготовлені шляхом часткового видалення полімерної заглушки, збільшення порохового зарядку та поміщення до гільзи прокладок у вигляді вати та картечі (холостих) патронів калібру 9 мм Р.А., промислового виробництва підприємства «Ozkursan», Туреччина.
Дану вогнепальну зброю та боєприпаси ОСОБА_9 придбав, шляхом купівлі, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, внаслідок чого 22.10.2018 йому було пред`явлено підозру про вчинення кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України у стані неосудності.

14.06.2019 ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, посилаючись на положення ст.ст. 62, 129 Конституції України, ст.ст. 7, 8, 17, 23, 87 КПК України, правові позиції ВС та практику ЄСПЛ, відмовлено в задоволенні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 на підставі ч. 1 ст. 513 КПК України, через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості останнього у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та вичерпання можливостей їх отримання, а провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру закрито.

Ухвала вмотивована тим, що на момент проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_9 09.10.2018 були відсутні для цього підстави, а повідомлення останнього про зберігання зброї, виражене в усній формі і не зафіксоване працівниками поліції у певній процесуальній формі, також не слугує для цього підставою. З огляду на наведене суд зауважив, що проведений органом досудового розслідування огляд місця події 09.10.2018 в період часу з 00 год. 36 хв. до 01 год. 07 хв. є фактично обшуком, який згідно приписів ч. 2 ст. 234 КПК України, здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відповідних відомостей до ЄРДР. При цьому суд зауважив, що клопотання слідчого від 09.10.2018 про надання дозволу на проведення обшуку квартири де мешкає ОСОБА_9 ухвалою слідчого судді від 10.10.2018 залишено без задоволення.

З огляду на встановлене, суд прийшов до переконання, що протокол огляду місця події від 09.10.2018, відеозапис даної слідчої дії та таблиця зображень до нього є недопустимими доказами винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, а здобуті внаслідок такої слідчої дії докази, є також недопустимими. При цьому, у зв`язку з тим, що об`єктом дослідження експертиз № 1/1773 від 12.10.2018 та № 1/1174 від 17.10.2018 були предмети, ззовні схожі на пістолет з магазином і 13 набої, що були вилучені в ході проведення слідчої дії від 09.10.2018, то вказані докази судом також визнано такими, що не можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.

Суд зауважив, що інші докази надані стороною обвинувачення, зокрема показання свідків та письмові докази, ні кожний окремо, ні в сукупності не доводять, що предмети ззовні схожі на пістолет з магазином та 13 набоїв, вилучені під час огляду місця події 09.10.2018, є вогнепальною зброєю та боєприпасами, відповідно.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.06.2019 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і істотне порушення кримінального процесуального закону. Просить постановити в провадженні ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_9 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, в порушення ст. 372 КПК України та постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», побудував свій висновок на суперечливих, достатньо не перевірених доказах, яким не дав належної правової оцінки.

Стверджує, що 08.10.2018 від ОСОБА_9 надійшло повідомлення, що невідомі особи погрожують йому застосуванням фізичної розправи та пошкоджено камеру спостереження, розташовану в під`їзді. По приїзду оперативної групи ОСОБА_9 повідомив, що у його користуванні є пістолет травматичної дії, у зв`язку з чим останньому запропоновано його продемонструвати. Під час огляду даного предмета було встановлено, що це пістолет «Stalker» з 13 набоями, на який відсутні дозвільні документи. У зв`язку з наведеним, відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України, за добровільною згодою ОСОБА_9 , який володіє квартирою АДРЕСА_3 , слідчим у період з 00 год. 36 хв. до 01 год. 07 хв. 09.10.2018 проведено огляд місця події, в ході якого вилучено пістолет «Stalker» та 13 набоїв. Цього ж дня відповідні відомості було невідкладно внесено до ЄРДР відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України. При цьому, повідомлення слідчого про вказаний факт зареєстровано працівником чергової частини Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області та присвоєно йому порядковий номер. Про обставини вилучення пістолета та набоїв повідомив суду свідок ОСОБА_13 , залучений в якості понятого при огляді квартири ОСОБА_9 .
Звертає увагу на те, що суд не дав належної оцінки заяві ОСОБА_9 про надання дозволу працівникам поліції на проникнення та проведення огляду його квартири, що, на думку прокурора, свідчить про намагання суду уникнути цей доказ сторони обвинувачення.
На думку прокурора, протокол огляду місця події від 09.10.2018 в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, є належним та допустимим доказом, таким, що отриманий у встановленому КПК порядку, який, у сукупності з іншими доказами, доводить факт вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння.
Крім того вказує, що судом не було допитано свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 , який викликався до суду, однак не з`явився з невідомих причин. Тому суд мав вжити заходів передбачених КПК України щодо приводу даного свідка, однак цього не зробив та завершив судовий розгляд без дослідження його показань, що є порушенням процесуального закону, що перешкодило повно і всебічно розглянути по суті заявлене в кримінальному провадженні клопотання.
В ході апеляційного перегляду просить допитати свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та дослідити письмові матеріали провадження, перелік яких наведений в прохальній частині апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурорів в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній підстав, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 та законного представника ОСОБА_11 про законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши докази в межах заявлених прокурором і задоволених судом апеляційної інстанції, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 до задоволення не підлягає.

З огляду на положення ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином виконав наведені вимоги закону, вчинив заходи для повного, об`єктивного і неупередженого розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру шляхом ретельного допиту свідків та дослідження письмових доказів, а також відібрання пояснень від особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, оцінено кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, та обґрунтовано прийшов до висновку, що органом досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а можливості їх отримання вичерпані.
Колегія суддів враховує, що усталена практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 14.08.2008 у справі «Кобець проти України»). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, «Бочаров проти України» ЄСПЛ вказав, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вирішуючи апеляційні вимоги сторони обвинувачення колегія суддів виходить з того, що за змістом ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. При цьому, оцінка доказів, як це передбачено ст. 94 КПК України, є виключно компетенцією суду.

Відповідно до ст.ст. 84-86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Статтею 87 КПК України передбачено, що докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого доказу є недопустимими.

Зокрема, як на доказ вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння за ознаками ч. 1 ст. 263 КК України орган досудового розслідування посилається на протокол огляду місця події від 09.10.2018 відповідно до якого, слідчий Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 в період часу з 00 год. 36 хв. до 01 год. 07 хв. в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , за участі спеціаліста ОСОБА_16 та користувача приміщення ОСОБА_9 , провів огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , розташованої на 2-му поверсі під`їзду №3 будинку. Пройшовши до квартири з дозволу ОСОБА_9 , він надав предмет чорного кольору, який ззовні схожий на пістолет, на якому наявний надпис літерами білого кольору «Stalker 2914-UK», на іншому боці затвору номер НОМЕР_1 . Даний пістолет знаходився на столі в приміщенні кухні з предметами в кількості 13 шт., які ззовні схожі на набої до пістолета травматичної дії, магазин. Після огляду дані предмети належним чином упаковано та вилучено до Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області (а.п.45-48).
За змістом ст.ст. 214, 223, 237 КПК України, огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР або без такого внесення не допускається. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після огляду.

При цьому, підставою для проведення такого огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається (правова позиція ВС в справі № 266/4000/14-к від 26.02.2019).

Частиною 4 ст. 223 КПК України встановлено, що проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.

Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 237 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення, речей та документів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється за правилами КПК України, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Як передбачено ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч. 3 ст. 233 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, що знайшло своє об`єктивне відображення і під час розгляду провадження судом апеляційної інстанції, який повторно дослідив обставини, встановлені під час кримінального провадження, 08.10.2018 від ОСОБА_9 надійшло повідомлення про вчинений злочин, зокрема про те, що невідомі особи погрожують застосуванням фізичної розправи та пошкодили камеру спостереження, розташовану в під`їзді будинку. По приїзду слідчо-оперативної групи, в ході розмовим, ОСОБА_9 повідомив, що має у користуванні для самозахисту зброю. В подальшому, цього ж дня, тобто 08.10.2018 ОСОБА_9 надано дозвіл працівникам поліції на проникнення та проведення огляду квартири АДРЕСА_3 , де він проживає разом з дружиною та донькою (а.п. 44). Після чого, вже 09.10.2018 в період часу з 00 год. 36 хв. до 01 год. 07 хв. в квартирі проведено огляд в ході якого вилучені надані ОСОБА_9 предмети схожі на пістолет, набої та магазин, про що складено відповідний процесуальний документ. Зі змісту даного протоколу вбачається, що він не містить даних про те, на підставі чого проведено огляд квартири АДРЕСА_3 . Крім того 09.10.2018 співробітником Смілянського ВП складено рапорт, яким зафіксовано повідомлення ОСОБА_9 про наявність у нього в користуванні пістолету травматичної дії (а.п. 43), а в подальшому, під час огляду даного предмета, встановлено, що це являється пістолетом «Stalker» з 13 набоями, без відповідних дозвільних документів (а.п. 63). Згідно витягу з ЄРДР, за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень від 09.10.2018, 09.10.2018 о 08 год. 56 хв. внесено відомості про вчинене кримінальне правопорушення за № 0001890 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 263 КК України (а.п. 97). За фабулою даного витягу, «09.10.2018 близько 01 год. 07 хв. за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , в ході огляду місця події виявлено та вилучено металевий предмет з надписом «Сталкер», який схожий на пістолет, магазин до нього та металеві предмети в кількості 13 шт, які ззовні схожі на набої». Відповідно до довідки № 15557 від 09.10.2018, ОСОБА_9 по обліках дозвільної системи, як власник зброї чи спеціальних засобів не перебуває (а.п. 49).
Судом апеляційної інстанції на вимогу прокурора, окрім іншого, переглянуто відеофайли, долучені до протоколу огляду місця події, на яких зафіксовано слідчу дію проведену в квартирі АДРЕСА_3 в присутності ОСОБА_9 та за участі понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , де ОСОБА_9 надав пояснення щодо факту придбання ним предмету схожого на пістолет і зазначив, за яких обставин він пред`явив пістолет працівникам поліції. Крім того зазначив про добровільний дозвіл на входження працівників поліції в житло та добровільність передання ним зброї. Відеозаписом також зафіксовано огляд предмету схожого на пістолет, магазину та 12 патрон, а також їх вилучення працівниками поліції.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено відсутність будь-яких даних про подію, яка стала підставою для проведення 09.10.2018 з 00 год. 36 хв. до 01 год. 07 хв. огляду місця події у домоволодінні ОСОБА_9 , з урахуванням того, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 09.10.2018 о 09 год. 20 хв. на підставі даних, отриманих під час його проведення. При наявності згоди ОСОБА_9 на проведення огляду домоволодіння, датованої 08.10.2019, сам по собі рапорт працівника поліції датований 09.10.2018, без будь-яких відміток про його реєстрацію, не слугував підставою для такого огляду. Як і не слугувало такою підставою усне повідомлення ОСОБА_9 про зберігання зброї, яке не зафіксовано у певній процесуальній формі. Посилання ж прокурора в апеляційній скарзі про реєстрацію відповідної інформації про вчинений злочин працівником чергової частини Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області з присвоєнням йому порядкового номеру, без надання будь-яких доказів, є лише припущенням.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що працівники поліції прибули в будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку із повідомленням 08.10.2018 ОСОБА_9 про те, що невідомі особи погрожують застосуванням фізичної розправи та пошкодили камеру спостереження, розташовану в під`їзді будинку, що є місцем загального користування і у них були відсутні правові підстави здійснювати огляд квартири АДРЕСА_4 розташованої в даному будинку, з метою подальшої фіксації відомостей про інше кримінальне правопорушення.

Щодо добровільної згоди ОСОБА_9 на проведення огляду квартири, на чому наполягає в апеляційній скарзі прокурор, з даних договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 28.01.2015 (а.п. 92), технічного паспорту (а.п. 93-94) та витягу про державну реєстрацію права власності (а.п. 95-96) слідує, що власниками житла є ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , які згоди на проведення огляду не давали. При оцінці обставин надання ОСОБА_9 добровільної згоди на проведення у житлі саме огляду, а не обшуку, колегією суддів враховується і те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 413 від 23.11.2018, наявні хронічні психічні захворювання позбавляли і на даний час позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, правильно сприймати обставини (а.п. 80-84).

Колегія суддів погоджується з тим, що проведений 09.10.2018 в квартирі АДРЕСА_3 огляд місця подіє фактично є обшуком, який здійснюється на підставі ухвали слідчого судді та після внесення відомостей до ЄРДР.

Виконуючи приписи ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , звертався до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , з метою узаконення проведеної 09.10.2018 слідчої дії, оформленої протоколом огляду місця події. Разом з цим ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.10.2018 в задоволенні даного клопотання відмовлено в повному обсязі (а.п. 85).

З огляду на наведене, судом обґрунтовано, виконуючи приписи ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 87 КПК України, визнано недопустимими доказами протокол огляду місця події від 09.10.2018 з таблицею зображень до нього та відеозаписами фіксації слідчої дії, як такі, що проведено з порушенням порядку, встановленого КПК.

З використанням об`єктів, вилучених під час ОМП 09.10.2018 проведено дві експертизи, за результатами яких складено висновки № 1/1773 від 12.10.2018 та № 1/1774 від 17.10.2018 за якими пістолет являється гладкоствольною короткоствольною вогнепальною зброєю, пістолетом «Stalker 2914-UK» (а.п. 52-55), а 13 патронів боєприпасами (а.п.58-62), тому вони не можуть бути використані як докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння при прийнятті відповідних процесуальних рішень, з урахуванням поняття доктрини «плодів отруйного дерева», сформульованої ЄСПЛ у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України».

Інші докази надані прокурором на підтвердження факту вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, зокрема показання свідків та письмові докази, які в тому числі, частково досліджені під час апеляційного розгляду, не вказують на те, що предмети, вилучені без законних на те підстав за адресою: АДРЕСА_1 , є вогнепальною зброєю та боєприпасами відповідно, що становить предмет інкримінованого діяння.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження прокурора щодо неповноти проведеного судового слідства, що, на його думку, полягає в невжитті судом заходів до явки в суд для допиту свідка ОСОБА_14 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, забезпечуючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом вживались заходи для виклику в судове засідання свідка ОСОБА_14 , шляхом направлення на адресу, зазначену в обвинувальному акті повістки про виклик, однак останній в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Крім того судом задовольнялось клопотання прокурора про відкладення судового розгляду з метою встановлення місця проживання свідка, однак сторона обвинувачення місце перебування свідка не встановив і не звертався до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_14 приводу.

Більш того, в суді апеляційної інстанції прокурор також порушував питання про допит, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , обов`язок забезпечення явки яких колегією суддів покладено на прокурора як на сторону, яка заявила відповідне клопотання. Разом з цим прокурором взагалі не вживались заходи для забезпечення явки свідка ОСОБА_14 , а щодо свідка ОСОБА_13 надані дані про те, що вказаний свідок неодноразово повідомлявся про явку в суд апеляційної інстанції через Смілянську місцеву прокуратуру та Смілянське ВП ГУНП в Черкаській області, однак в судові засідання так і не прибув.

З урахуванням того, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України, що є безумовною підставою для постановлення ухвали про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що ухвала міськрайонного суду щодо ОСОБА_9 є законною і обґрунтованою, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі даних, для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 512, 513 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 червня 2019 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру за підозрою у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді