Справа № 539/1993/21
Провадження № 1-кс/539/442/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року м. Лубни
В С Т А Н О В И В :
Для досягнення повноти розслідування, з метою збереження речових доказів, проведення криміналістичних експертиз, для встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, всіх обставин вчиненого злочину, є потреба у накладенні арешту на вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий поклався на розсуд суду.
Представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просив у задоволенні клопотання відмовити, надав суду письмову заяву ОСОБА_10 , в якій вона вказує, що тілесні ушкодження вона отримала не внаслідок ДТП, а після нього, коли вийшла із автомобіля і оступилася, мати статус потерпілої не бажає, від проходження СМЕ відмовляється.
Заслухавши слідчого, представників володільця майна, адвоката, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до такого висновку.
Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З огляду на викладене вище, вважаю, що у зв`язку з відсутністю підстав вважати, що майно являється предметом, доказам чи знаряддям його вчинення, визначених у матеріалах кримінального провадження, необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відсутня.
Керуючись ст. ст. 169-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 травня 2021 року.

Слідчий суддя

Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1