ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/15/21

15 березня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000789 від 14.07.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борщів, Борщівського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, водій заправник автомобільного відділення взводу забезпечення дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат, не маючого судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового складу та проходячи військову службу на посаді водія заправника автомобільного відділення взводу забезпечення дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 у військовому звані старший солдат, діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216, 217 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст. 1 Закону України Про оборону України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 13 червня 2020 року близько 07 год. 30 хв., без будь-яких поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби місце табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі НОМЕР_2 загальновійськового полігону ( АДРЕСА_2 ) та до 10 год. 00 хв. 10 липня 2020 року, тобто до моменту добровільного з`явлення до місця служби місця табірного збору військової частини НОМЕР_1 на базі НОМЕР_2 загальновійськового полігону ( АДРЕСА_2 ), проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби за місцем свого постійного проживання.

Даній дії ОСОБА_3 , які виразились в самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 в період з 13 червня 2020 року по 10 липчня 2020 року, зазначеними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1