ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6011/21
провадження № 1-кп/753/1187/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0005100 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Дарницьким районним судом м. Києва проводиться судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинувачених.

Прокурор вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, мотивуючи тим, що підстави, за яких судом було застосовано до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та є триваючими.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,думку яких підтримали всі обвинувачені, категорично заперечували проти продовження тримання обвинувачених під вартою.

Просили врахувати, що ризики, заявлені прокурорм, є тільки припущеннями, доказів на підтвердження обгрунтованості підозри до суду не подано. Звертали увагу, що потерпілий будь-яких претензій до обвинувачених не має і попередньо висловлював свою позицію щодо відсутності підстав для тримання обвинувачених під вартою. Вказуючи на існування міцних соціальних зв`язків у всіх обвинувачених, наявність місця постійного проживання у місті Києві, їх молодий вік, наявність в ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на утриманні малолітніх дітей, а також стан здоров`я ОСОБА_6 , просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого до обвинувачених, судом враховується наступне.
Як вбачається з матеріалів провадження під час досудового розслідування відповідно до ухвал слідчих суддів відносно обвинувачених застосовано запобіжний захід - тримання під вартою.

В ході підготовчого судового засідання судом на підставі ретельної перевірки всіх обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи, в тому числі враховуючи наступну процесуальну стадію - віддання обвинуваченого до суду, було ухвалено рішення про необхідність продовження вказаного запобіжного заходу щодо обвинувачених.
При вирішення питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, суд, проявляючи особливу ретельність при здійсненні періодичного судового контролю за застосованим запобіжним заходом, пов`язаним із обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, вважає, що в даному випадку наявний суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, обґрунтовує тривалість дії найсуворішого запобіжного заходу, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя та здоров`я є найвищими соціальними цінностями.
При цьому ризики, за яких судом на стадії судового провадження було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались, не зменшилися та є триваючими, а доказів, які би вказували протилежне, суду надано не було.
Крім обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, про що свідчить скерування обвинувального акту до суду, та тяжкості ймовірного покарання в разі доведення винуватості обвинувачених, судом встановлено наявність інших підстав для позбавлення волі, які є релевантними (відповідними) та достатніми.
Так, згідно характеризуючих матеріалів обвинувачені на момент затримання офіційно не працювали та не навчались, джерела їх доходів не встановлені, при цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають на утриманні малолітніх дітей, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є реальним та триваючим.

Та обставина, що обвинуваченим інкримінується вчинення двох злочинів, на думку суду, свідчить про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на ступінь тяжкості правопорушення та вид і розмір покарання, яке може загрожувати в разі визнання обвинувачених винуватими, суд приходить до висновку про те, що наведені обставини збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не продовживши тримання обвинувачених під вартою, так як достатні стримуючі фактори, які би свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні.
Також, судовий розгляд ще не розпочався, потерпілий та свідки не допитані, що свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинувачених на вказаних осіб.
Відомостей, які би свідчили про неможливість подальшого перебування обвинувачених під вартою немає.
Крім того суд приходить до висновку, що докази, які б свідчили про те, що на даний час змінилися обставини, які були підставами для застосування найбільш суворого вигляду запобіжного заходу або перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені судом раніше, відсутні.
Наявність певних соціальних зв`язків за відсутності сукупності інших обставин, що враховуються при вирішення питання щодо запобіжного заходу, не може бути підставою для прийняття рішення про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.
Таким чином суд приходить до висновку, що вказане продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Враховуючи те, що злочини, у яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчинені із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 17 липня 2021 року включно.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий