Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 303 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.05.2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.05.2020 року.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що з подана скарга не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність в діях суддів складу кримінального правопорушення зі всіма його складовими. У зв`язку з тим, що відсутні підстави, згідно ч.5 ст.214 КПК України для внесення відомостей по даній заяві до ЄРДР вона не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність ТУ ДБР у м.Києві та постановити нову ухвалу, в якій задовольнити скаргу на бездіяльність ТУ ДБР у м.Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказує, що підставою для звернення до суду стала категорична відмова ТУ ДБР у місті Києві зареєструвати її заяву про злочин суддів та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань й відмові в початку досудового розслідування. Предметом розгляду було визнання судом бездіяльності ТУ ДБР у місті Києві та зобов`язання вчинити дії. Предметом доказування по справі було:а) наявність в її заяві об`єктивних даних, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб, тощо);б) встановлення причин відмови ТУ ДБР у місті Києві: виконати вимоги ч.1 ст. 214 КПК України, що зобов`язувала слідчого невідкладно не пізніше 24 годин після подання заяви внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування; виконати вимоги ч. 4 ст. 214 КПК України, яка забороняла відмову у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення; виконати вимоги Узагальнення «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування», яка забороняла відмову у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення. Суд розглянув справу, в якій предметом доказування ним було визначено відсутність в її заяві об`єктивних даних, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб, тощо), що не відповідає дійсним обставинам справи та надуманий судом мій «вплив» на злочинні дії чотирьох суддів та ще двох осіб, яких суд 1-ї інстанції теж визнав «суддями». Стверджує, що суд 1-ї інстанції невірно визначив підстави, предмет скарги та предмет доказування, що і привело до незаконної відмови ним скаржнику в доступі до правосуддя, а саме: в незаконній відмові в розгляді по суті її скарги на бездіяльність органу досудового розслідування і зобов`язання вчинити певні дії, й відсутності вирішення спору про визнання мене жертвою службового злочину чотирьох суддів та ще двох осіб, що привело її життя за два з половиною роки на межу виживання через злидні та голод та привело до незворотної шкоди її здоров`ю. Вказує, що відмова в реєстрації її заяви про кримінальне правопорушення ТУ ДБР у м. Києві є перевищенням службових повноважень даним органом державної влади та є умисним порушенням вимог ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. В свою чергу Печерський районний суд м. Києва позбавлений можливості аналізувати мою заяву про вчинення злочину, бо не має всіх необхідних експертиз, документів, які можуть підтвердити, або спростувати її. Такі докази можна зібрати тільки під час досудового слідства. Печерський районний суд м. Києва не вказав в своїй ухвалі від 20.10.2020 р., яким чином ним було встановлено, що не являються злочином наступні дії суддів та інших осіб.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_5 , представник ДБР м.Києва та прокурор, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду провадження, не з`явились. Виходячи з положень ст. 406 КПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане судове провадження в письмовому порядку, тим більш, що ОСОБА_5 та прокурор звернулися до апеляційного суду із заявами про проведення апеляційного розгляду без їх участі.

Дослідивши матеріали судового провадження, зміст та доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 , доводи та висновки слідчого судді, викладені в оскарженій ухвалі, виходячи з положень ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 18.05.2020 року засобами поштового зв`язку направлено до Офісу Генерального прокурора про вчинення кримінального правопорушення від 16.05.2020 року.

При цьому на підставі системного аналізу положень ст.ст. 214 КПК України та ст 2 КК України слідчий суддя прийшов до висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Однак аналізуючи зміст заяви від 16.05.2020 року про можливе вчинення, на думку особи, яка звернулась зі скаргою, суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , судцями Київського апеляційного суду м. Києва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 375 КК України, директором КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району м. Києва» ОСОБА_10 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 366 КК України та співробітником КНП «ЦПМСД № 3 Дарницького району м. Києва» ОСОБА_11 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вона містить загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій останніх і не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень. А рішення суддів, про які йдеться в заяві ніким є нескасованими, і незгода з такими рішеннями сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Однак з вказаними висновками та мотивами слідчого судді погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Завданнями кримінального провадження, згідно ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кримінального кодексу України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом. Кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Саме тому «ознаки кримінального правопорушення» не тотожне поняттю «склад злочину», тому невірно відмовляти у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою особи з посиланням на відсутність ознак складу злочину.

Саме про «ознаки кримінального правопорушення» йде мова в заяві ОСОБА_5 про відповідні кримінальні правопорушення. При цьому апеляційний суд вважає, що заявницею досить детально викладено обставини кримінальних правопорушень, які на її думку було вчинено відносно неї.

При цьому слід зазначити, що для того, що б внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, законодавець не вимагає від заявника притримуватися суворої професійної компетенції і територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, про що свідчать ст. 214 КПК.

При цьому відповідно до п.18 ч.І ст. З Кримінально-процесуального Кодексу України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

До компетенції слідчого судді не входить правова кваліфікація кримінального правопорушення на стадії реєстрації в ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення. Слідчий суддя також не досліджує докази по справі, на дає їм оцінку, не перевіряє питання про доведення вини, а також не вправі розглядати і ті питання, які розглядаються судом при розгляді справи по суті на що прямо вказує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року №9-49/0/4-17.

Крім того слід мати на увазі, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК в даному випадку бездіяльність слідчого, прокурора, яка підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України, полягає саме у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином в даному випадку колегією суддів встановлено безпідставність відмови ТУ ДБР у м. Києві у внесенні відомостей до ЄРДР зазначених в заяві ОСОБА_5 від 18.05.2021.

З огляду на наведене, відповідно до положень ст.ст. 407, 409, 411 КПК України колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

При цьому колегія суддів наголошує на тому, що обсяг відомостей та обставин можливих неправомірних дій, відомості про які підлягають внесенню до ЄРДР, як і первісна їх кваліфікація визначаються посадової особою, наділеною повноваженнями щодо такої реєстрації.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 18.05.2020 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Зобов`язати відповідальну особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_5 від 18.05.2020.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: