Справа № 461/3006/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/494/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого Управління Головного Управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 13 червня 2021 року.

Визначено ОСОБА_7 заставу у сумі 500 000 гривень.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, покладено на ОСОБА_7 виконання наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також службовими особами Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львів від 16 квітня 2021 року, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної ухвали.

В обгрунтування причин пропуску строку покликається на те, що повний текст ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року був проголошений 20 квітня 2021 року, а її копію він отримав 21 квітня 2021 року, внаслідок чого був позбавлений можливості вчасно підготувати та подати апеляційну скаргу.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог 177, 178, 194 КПК України.

Зокрема, вказує на те, що він не погоджується з висновками слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання йому найсуворішого запобіжного заходу і визначення розміру застави у явно завищеному розмірі. При цьому вважає, що тяжкість покарання, що може бути до нього застосована, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі.

Покликається на те, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду відсутній, оскільки він одружений майже п`ятнадцять років, спільно з дружиною виховує та утримує трьох неповнолітніх доньок; має вищу освіту, постійно працює, протягом останніх двох років обіймав посади в органах виконавчої влади та місцевого самоврядування, призначення на які здійснювалось за результатами конкурсу. Спільно з дружиною володіє нерухомим майном квартирою, у якій проживає його сім`я. Крім того, нерухомістю закордоном чи в інших містах України не володіє, усі його близькі родичі проживають в Україні.

Стосовно згаданого органом досудового розслідування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, то існування такого залежить не від нього, а від професіоналізму та бажання сторони обвинувачення. При цьому звертає увагу, що він не є працівником АМК України, тому позбавлений будь-якої можливості вплинути на долю чи стан будь-яких доказів, що перебувають у зазначеному органі.

Щодо можливого впливу на свідків, вказує, що показання ОСОБА_11 на час його затримання є зафіксовані у протоколі допиту як свідка та протоколі проведення слідчого експерименту. Інший свідок ОСОБА_10 є заявником у кримінальному провадженні та був залучений з 17 березня 2021 року до конфіденційного співробітництва органом розслідування. Вплив на цього свідка з його боку чи з боку інших осіб є неможливим.

Стосовно ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення зазначає, що сторона обвинувачення з якихось причин вважає, що він, перебуваючи у статусі підозрюваного, може намагатись сприяти у прийнятті підрозділом АМК України рішення на користь ТОВ «Росана Архбудком», керівник якого ОСОБА_10 є ключовим свідком у справі, на показаннях якого ґрунтується підозра. Вказує, що не може уявити позитивних для себе наслідків таких дій, з огляду на що даний ризик відсутній.

Зазначає, що має намір поводитись виключно в межах, дозволених кримінально-процесуальним законом, та виконувати покладені на нього обов`язки. Однак не згоден із тим, що стосовно нього застосовано найбільш суворий запобіжний захід.

Покликається на те, що визначений йому розмір застави у сумі 500 000 гривень є явно завищеним, адже, оскільки інкримінований йому злочин відноситься до тяжких, такий мав би бути визначений у межах від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Однак з незрозумілих для нього причин суддя відніс його випадок до виключних, обравши розмір застави більший за максимальний розмір для особливо тяжких злочинів.

Вказує, що його та його сім`ї майновий стан, скромний спосіб життя, не дають підстав вважати, що він є заможною людиною, здатною володіти вільними коштами у такій великій сумі. Єдиними джерелами прибутків його сім`ї за останні два роки є його заробітна плата та допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, яку отримує дружина. Визначена суддею сума 500 000 гривень ж удвічі більшою за отриману ним протягом останнього року заробітну плату (близько 200 000 гривень). Його дружина ОСОБА_12 у минулому році отримала за рік допомогу у сумі 31 200 гривень. Грошових заощаджень у готівковій чи безготівковій формі у них не має.

Також зазначає, що внести суму застави вдалося завдяки зверненню до небайдужих знайомих та друзів, за умови, що кошти перебуватимуть на депозитному рахунку нетривалий час (до двох місяців). У разі тривалого утримання коштів його родина буде змушена відшкодовувати кошти в розмірі індексу інфляції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника які підтримали доводи апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що строк на апеляційне оскарження з викладених апелянтом мотивів підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчими СУ ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 18 березня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000047 від 18 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 369-2 КК України.
15 квітня 2021 року ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України та в той самий день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
16 квітня 2021 року старший слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, обласної прокуратури ОСОБА_14 , звернувся до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави в розмірі не менше 500 000 гривень.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року вказане клопотання задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 13 червня 2021 року включно, одночасно визначено заставу в розмірі 500 000 гривень, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірено при розгляді клопотання. При цьому, заслухано думку сторони обвинувачення та сторони захисту, допитано підозрюваного, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного.
Слідчим суддею в ухвалі зазначено, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатньо підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Окрім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Окрім того, питання обґрунтованості підозри в апеляційній скарзі сторони захисту не ставиться.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому доводи апелянта стосовно відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до уваги не беруться, оскількиКПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. За таких обставин аргументи сторони захисту не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Покликання на наявність сім`ї та міцність соціальних зв`язків підозрюваного не виключає необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є недостатнім фактором, що міг би гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 500 000 гривень.
Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу («Георгієв проти Болгарії» п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого («Хрістова проти Болгарії»).
Такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Відповідно до ухвали, слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Доводи сторони захисту, за змістом апеляційної скарги, про те, що застава у визначеному слідчим суддею розмірі є явно завищеною, оскільки його майновий стан не дозволяє внести таку, до уваги колегією суддів не беруться, адже з наявних матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_7 . 19 квітня 2021 року ОСОБА_15 була внесена застава у розмірі 500 000 гривень. З огляду на наведене, викладені апелянтом доводи колегія суддів сприймає критично, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що майновий стан підозрюваного оцінюється під час визначення розміру застави, однак такий не є визначальним, а застава як альтернативний запобіжний захід, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, покликана забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, а тому має бути встановленою у достатньому для цього розмірі, як це й було визначено слідчим суддею та з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
З огляду, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких підозрюваний просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів провадження не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

поновити строк підозрюваному ОСОБА_7 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4