Кримінальне провадження №629/1799/18
Номер провадження 1-кп/629/34/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002258 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

в с т а н о в и в:

14 жовтня 2017 року, близько 23-00 години, ОСОБА_4 разом з невстановленою в ході судового слідства особою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшли у приміщення офісу колл-центру, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись у приміщенні вказаного офісу, ОСОБА_4 разом з невстановленою в ході судового слідства особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з хуліганських мотивів, з метою протиставлення себе суспільству, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки, демонструючи явну зневагу нормам моральності, нахабно та буйно поводячись, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю і поєднуючи їх із насильством, завдали без будь-яких підстав, не менше 3 ударів по тулубу і голові ОСОБА_6 , а також один удар по голові ОСОБА_7 , принижуючи тим самим їх честь та гідність.

В результаті вищевказаних умисних хуліганських дій ОСОБА_4 і невстановленої в ході судового слідства особи, які тривали протягом 40 хвилин, ОСОБА_6 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді садна на лобі, на синцевій основі, яке являється легким тілесним ушкодженням; ОСОБА_7 у вигляді синця на лобі, яке являється легким тілесним ушкодженням.

В судовому засіданні 05.04.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України не визнав. Однак в подальшому, судовому засіданні 23.04.2021 року винним себе в скоєнні цього кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. Пояснив, що 14.10.2017 року прийшов до приміщення офісу, де працює ОСОБА_8 та його дружина. Знаходячись у приміщенні офісу у нього виник конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого він вдарив своєю головою об її голову, а також вдарив ще одного чоловіка, який там знаходився. Вказав, що дійсно кричав і виражався нецензурною лайкою.

Вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, окрім повного визнання ним своєї вини, повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих

дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України, а саме: показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що близько 23-00 години, більше двох років тому, дати не пам`ятає, але вказала, що це був «день козацтва», вона знаходилася в приміщенні офісу, де до приміщення зайшов ОСОБА_10 зі своїм товаришем, які перебували в алкогольному сп`яніння. ОСОБА_10 запитав, де його дружина, на що вона відповіла, що вона пішла з дитиною додому. Вони почали вести себе агресивно, стукали по столу, голосно кричали, виражалися нецензурною лайкою. Потім прийшли ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , нічого не пояснюючи, ОСОБА_10 разом з товаришем почали їх бити. Коли вона намагалася заспокоїти ОСОБА_13 то в цей час він вдарив її головою по голові. Почувши крики сусідка з верхнього поверху викликала поліцію; а також заявою ОСОБА_7 , в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження в області голови; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2017 року з фототаблицями до нього, за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 11.11.2017 року з фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_6 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2018 року, за участю потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_14 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 16.02.2018 року за участю свідка ОСОБА_15 ; висновком судово-медичної експертизи №356-ЛЗ/17 від 25.10.2017 року, щодо встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 та ступеня їх тяжкості; висновком додаткової судово-медичної експертизи №400-ЛЗ/17 від 04.12.2017 року, щодо встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , локалізації, характеру і механізму їх спричинення; висновком судово-медичної експертизи №71-ЛЗ/18 від 21.02.2018 року, щодо встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події від 13.12.2017 року; постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13.12.2017 року.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в їх сукупності, визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з їх урахуванням, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не судимий, з

середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, з 13.02.2012 року перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «змішаний тривожно-фобічний розлад», за місцем проживання характеризується посередньо.

Згідно досудової доповіді Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації від 13.06.2018 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є середнім, ризик небезпеки для суспільства середній.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , обставин, які обтяжують покарання та пом`якшуючих обставин, обставин скоєння кримінального правопорушення та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства і призначає покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, із застосуванням ст.75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, які сприятимуть його виправленню. Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не обирався.

Витрати на залучення експертів в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Речові докази:

- два аудіозаписа на СD-диску, які залучені до матеріалів справи залишити при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1