Справа № 211/1103/21
Провадження № 1-кп/211/457/21
У х в а л а

про відмову у задоволеннні клопотання про зміну запобіжного заходу

15 липня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження № 0000183 від 23.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України, -

встановив:

у провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000183 від 23.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 13.07.2021 подав до канцелярії суду клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього на цілодобовий домашній арешт. Своє клопотання мотивував тим, що свідки у справі вже допитані у судовому засіданні, окрім того, він має міцні соціальні зв`язки, на утриманні має двох малолітніх доньок.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримав. Його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив змінити запобіжний захід з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики, на які вказує прокурор у клопотанні та передбачені ст. 177 КПК України, нічим не доведені, натомість на утриманні у обвинуваченого перебувають малолітні діти, він має постійне місце реєстрації.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання не підтримала, додала, що існують ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, той факт, що допитані усі свідки у справі, не є підставою для зміни запобіжного заходу, так як обвинувачений ОСОБА_4 не допитаний та не допитана потерпіла ОСОБА_6 , тому обвинувачений може незаконно вплинути на потерпілу. Також наявність у обвинуваченого на утриманні двох малолітніх дітей не є пом`якшуючою підставою для зміни запобіжного заходу, так як даний факт не зупинив обвинуваченого від вчинення кримінальних правопорушень які йому інкримінуються по даному кримінальному провадженню.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про зміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з наступних підстав.

При вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд приймає до уваги, що обвинувачений, обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину - крадіжці за попередньою змовою групою осіб, вчиненій повторно, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до п`яти років; та тяжкого злочину крадіжці за попередньою змовою групою осіб, поєднаною з проникненням у житло, вчиненій повторно, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років.

Обвинувачений ОСОБА_4 має місце реєстрації в Кривому Розі, проте не має постійного джерела доходу, не працює та не навчається, розлучений, на утриманні має малолітніх доньок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд вважає, що залишаючись на свободі та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, він може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, незважаючи на презумпцію невинуватості, яка превалює над принципом поваги до свободи особистості та незаконно впливати на свідків. Окрім того, під час судового слідства не допитаний сам обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 , на яку може незаконно впливати обвинувачений.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Отже, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за необхідне відмовити обвинуваченому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 331, 369, 393-395 КПК України, суд -

постановив:

у задоволенні клопотання обвинуваченому ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1 .