ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3039/19 Провадження № 1-кп/636/89/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000896, внесеного 09 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балаклія, Харківської області, громадянина України, розлученого, раніше незасудженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:
06.07.2019, приблизно об 11:00 год. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , перебуваючи за адресою проживання останньої: АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній.
Далі, ОСОБА_9 , діючи умисно, протиправно, реалізуючи свій умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , використовуючи фізичну перевагу над останньою, раптово схопив її обома руками за ліве та праве плече в середній третині та силоміць здавив їх, після чого поштовхом рук потягнув за собою у напрямі виходу з вказаної квартири, з метою витягнути її до коридору під`їзду. В подальшому дії ОСОБА_9 були припинені ОСОБА_10 , яка змогла виштовхати ОСОБА_9 за вхідні двері вказаної квартири та зачинити їх.
В результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14-117-4/19 від 18.07.2019, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців на руках (5), які утворилися від давляче-ковзаючої дії тупими твердими предметами з обмежувальною поверхнею. За ступенем тяжкості синці кваліфікуються по критерію тривалості розладу здоров`я, як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я (менше 6 діб).
Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, пояснивши суду, що в цей день він прийшов привітати з днем народження свою дочку ОСОБА_11 . Так як в нього на ґрунті виховання дитини з потерпілою завжди виникали конфлікти, то це питання вирішено рішенням суду, яким йому встановлені дні та години побачення з дитиною. Якраз день конфлікту і був днем побачення з дочкою. Прийшовши до потерпілої, постукавши в двері почув нецензурну лайку в свій адрес, конфлікт бачила дитина, потерпілій ніяких тілесних пошкоджень не причиняв. Конфлікт по причині його участі в вихованні дитини тягнеться давно з метою позбавити його батьківських прав.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила суду, що коли трапились ці події, до неї прийшов бувший чоловік, почав голосно стукати в двері, коли вона їх відкрила він їй спричинив тілесні пошкодження на очах дитини, яка все бачили та дуже перелякалась.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілий ОСОБА_10 , вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується показами свідків, допитаних в ході судового розгляду, та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів:

- свідченнями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що зайшла до потерпілої, конфлікт вже завершився, остання перелякана, труситься, рука та щока червоні, причиною конфлікту була дитина, викликали швидку допомогу та поліцію. Дитина плакала.

- свідченнями свідка ОСОБА_13 , мати потерпілої, яка пояснила суду, що про події їй відомо зі слів доньки, бачила червоні руки подряпані, синяки під очима;

- свідченнями свідка малолітньої ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що коли приходив батько та побив матір, вона тоді дуже перелякалась;

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2019, в якому потерпіла ОСОБА_10 просила вжити заходи до ОСОБА_9 , який 06.07.2019 в АДРЕСА_3 , в ході сварки наніс їй тілесні ушкодження (а.к.п. 2);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2019 та фотознімками до нього, проведеного з потерпілою ОСОБА_10 , в ході якого потерпіла розповіла про обставини, які мали місце 06.07.2019 об 11.00 год. між нею та ОСОБА_9 та показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_9 (а.к.п. 14-16);

- висновком експерта № 67-Ч/19 від 08.07.2019, згідно якого на підставі судово-медичного обстеження ОСОБА_10 прийшов до висновку, що у неї мають місце тілесні ушкодження: синці на обличчі (1), на руках (5), які утворилися від ковзаючої дії тупими, твердими предметами з обмежувальною поверхнею та не виключається, що вказані тілесні ушкодження могли утворитися в час і по механізму 06.07.2019, вказаний обмежувальною. За ступенем тяжкості синці кваліфікуються по критерію тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження (менше як 6 діб) (а.к.п. 38);

- висновком експерта № 12-14-117-Ч/19 від 18.07.2019, згідно якого на підставі судово-медичної експертизи «Висновку фахівця судово-медичної експертизи № 67-Ч/19 ОСОБА_10 », протоколу проведення слідчого експерименту від 10.07.2019 з потерплою, 2 фототаблиць, прийшов до висновку, що у неї мають місце тілесні ушкодження: синці на обличчі (1), на руках (5), які утворилися від давляче-ковзаючої дії тупими, твердими предметами з обмежувальною поверхнею. За ступенем тяжкості синці кваліфікуються по критерію тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження (менше як 6 діб). Ушкодження не могли виникнути від падіння на розповсюджену поверхню з висоти власного зросту. Ушкодження могли утворитися в термін 06.07.2019, по механізму і обставинах, зазначених потерпілою, при проведення слідчого експерименту (а.к.п. 39, 40);

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Аналіз приведених доказів свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_9 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Дослідивши, зіставивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого та невизнання ним вини суд розцінює як спосіб захисту, однак аналіз і дослідження доказів та покази свідків у всій сукупності дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.

У судовому засіданні не підтвердилася версія обвинуваченого про непричетність його до скоєння злочину щодо спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілій, т. я. свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 підтвердили факт умисного нанесення потерпілій даних тілесних ушкоджень, бачили вочевидь дані тілесні ушкодження у потерпілої одразу після їх спричинення, потерпіла одразу розповіла обставини спричинення тілесних ушкоджень, всім свідкам і у судовому засіданні вона розповідала послідовно про одні й ті самі обставини. Тому суд вважає свідчення обвинуваченого спрямованими на ухилення від кримінальної відповідальності .

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказів, так як вони є належними, обґрунтованими та добуті законним шляхом.

Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для прийняття рішення по справі.

В дебатах захисник просив суд визнати обвинуваченого не винним у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а у разі, якщо суд дійде до висновку про доведеність його вини прийняти рішення, яким звільнити ОСОБА_9 від покарання, таку ж позицію висловив обвинувачений, прокурор вказав на те, що обвинувачений вину не визнав не розкаявся та підстав для звільнення немає.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , також судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працює.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального проступку, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Оцінюючи в сукупності вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 вчинив кримінальний проступок проти життя та здоров`я особи, а його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Таким чином, аналіз усіх досліджених в суді доказів дозволяє суду дійти висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку, а позиція захисту про не доведеність вини та відсутність доказів спростована, суд її розцінює, як спосіб уникнення покарання обвинуваченим.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального проступку, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, враховує ту обставину, що обвинувачений вчинив злочин в присутності неповнолітньої дитини.

За таких обставин справи, вислухавши позицію захисту та обвинувачення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також позицію представника потерпілої, яка підтримала прокурора суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 в ході досудового слідства не обирався і у зв`язку з призначенням покарання у вигляді штрафу, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -,

у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесятий неоподаткованих доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій, яка не була присутня в судовому засіданні.

Суддя