Справа № 201/6385/21
Провадження № 1-кс/201/2033/2021
УХВАЛА
Іменем України
30 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 від 27.06.2021 року за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, в якому зазначив, що 27.06.2021 року до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників УПП про те. що 27.06.2021 року за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20 було зупинено автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 , при перевірці водійського посвідчення були виявлені ознаки підробки ( НОМЕР_2 ). 27.06.2021 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 27.06.2021 року під час огляду було влучено транспортний засіб автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю, водійське посвідчення № НОМЕР_3 з ознаками підробки, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_4 .

Постановою дізнавача від 27.06.2021 року автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю, водійське посвідчення № НОМЕР_5 з ознаками підробки, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 визнано речовими доказами.

У зв`язку з вище викладеним, а також необхідністю з`ясувати обставини, що мають значення для кримінального провадження та необхідністю проведення судової трасологічної експертизи для встановлення чи підлягав змінам номер кузова та чи можливо встановити первинний номер, а також проведення судово-технічної експертизи документів для встановлення відповідності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу офіційному бланку, необхідне накладання арешту на тимчасово вилучене майно з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тимчасово вилученого майна та збереження речових доказів.

Тому дізнавач просив слідчого суддю накласти арешт на автомобіль марки Chevrolet Aveo». д.н.з д.н.з НОМЕР_1 , ключ від автомобілю, водійське посвідчення № НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном.
В судовому засіданні дізнавач підтримав клопотання та просив його задовольнити, дав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у клопотанні.

Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

На підставі ст.107 КПК України здійснювалось фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2021 року до Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від працівників УПП про те. що 27.06.2021 року за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20 було зупинено автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 , при перевірці водійського посвідчення були виявлені ознаки підробки ( НОМЕР_2 ). 27.06.2021 року відомості за даним фактом зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000451 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 27.06.2021 року під час огляду було влучено транспортний засіб автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю, водійське посвідчення № НОМЕР_3 з ознаками підробки, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля серія НОМЕР_4 .

Постановою дізнавача від 27.06.2021 року автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 ; ключ від автомобілю, водійське посвідчення № НОМЕР_5 з ознаками підробки, та свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з НОМЕР_1 визнано речовими доказами.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме було знаряддям злочину та зберегло на собі його сліди.

Приймаючи до уваги, що зазначене у клопотанні водійське посвідчення зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є речовим доказом, а тому з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою забезпечення проведення судово-технічної експертизи документів для встановлення відповідності водійського посвідчення офіційному бланку, на вилучене водійське посвідчення необхідно накласти арешт.

Отже, з матеріалів кримінального провадження вбачається правова підстава та достатність доказів для накладення арешту на тимчасово вилучене водійське посвідчення і дізнавачем доведено необхідність такого арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речових доказів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого в ході обшуку майна шляхом заборони будь-яким особам користування, володіння та розпорядження вищеперерахованим майном є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, зокрема, привести до його знищення.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Тому клопотання дізнавача в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги клопотання про накладання арешту на автомобіль марки Chevrolet Aveo». д.н.з НОМЕР_1 , ключ від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно п.п 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Дізнавач в своєму клопотанні не вказав, які саме відомості чи сліди вчинення злочину міг зберігати на собі вказаний автомобіль, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин в даному кримінальному провадженні, а також дізнавачем не зазначено, які процесуальні дії він має намір провести з даним автомобілем на підтвердження факту чи обставин в даному кримінальному провадженні. При цьому дізнавач лише загальними фразами у клопотанні вказав на те, шо накладання арешту необхідно з метою проведення судової трасологічної експертизи для встановлення чи підлягав змінам номер кузова та чи можливо встановити первинний номер. Однак слідчий суддя звертає увагу, що кримінальне провадження, в рамках якого заявлене клопотання, розслідується за ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа), а не за ст. 290 КК України (знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу).

Отже, на думку слідчого судді, вказаний автомобіль не має відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Також дізнавачем не доведено, що автомобіль є засобом вчинення злочину.
Отже, дізнавачем не доведено наявність правової підстави для арешту зазначеного майна, що регламентуються ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує практику Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи: (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є притаманний всім статтям Конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч. 3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
На переконання слідчого судді, у даному випадку має місце порушення гарантованого права власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, як безпідставно обмежене в силу положень національного законодавства, так і з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а вилучення його майна порушує його право на вільне користування та розпорядження своїм особистим майном, закріплене ст. 41 Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З урахуванням всіх обставин, досліджених під час розгляду клопотання та вимог КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про накладання арешту на автомобіль марки Chevrolet Aveo». д.н.з НОМЕР_1 , ключів від автомобілю та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 - відмовити.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування у встановленому КПК України порядку на водійське посвідчення № НОМЕР_5 .
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1