У Х В А Л А
іменем України

09 квітня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.,

за участі: секретаря судового засідання - Запорожець М. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу потерпілого (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця,

у с т а н о в и в :

Під час виконання вироку Зміївського районного суду Харківської області від 27 листопада 2018 року в частині відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, потерпілий (стягувач у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Шевелєвої А. О. від 15.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження та вжити усі необхідні законні дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а саме: встановити РНКООП боржника, витребувати від приватного нотаріуса ХМНО Рєзнік А. О. копії матеріалів щодо свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий №724 від 16.08.2018, виданого спадкоємцю ОСОБА_2 , та звернути стягнення на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування скарги зазначено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 27 листопада 2018 року було задоволено цивільний позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 24 253 грн 00 коп. та 10 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

12.10.2019 з метою повного та своєчасного виконання судового рішення засобами поштового зв`язку потерпілим було направлено заяви про його виконання та відповідні виконавчі листи, окремою заявою від 27.01.2020 було долучено до матеріалів виконавчого провадження відомості про нові банківські реквізити, на які повинні були проведені платежі боржником.

01.11.2019 виконавче провадження відкрито з порушенням строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та державним виконавцем Власик М. А. зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, однак боржник зазначену вимогу не виконав. Сам державний виконавець Власик М. А. не зробила запит до податкової служби, РНКООП боржника не встановлено, наявне майно та його доходи не виявлено, а тому її постанови від 01.11.2019 про арешт майна і коштів боржника є формальними і безрезультатними діями, так як нікуди не направлені та не мають значення, через неконкретність індивідуальних (персональних) даних боржника.

24.01.2020 було змінено державного виконавця на ОСОБА_5 , яка передала матеріали виконавчого провадження до Міжрайонного відділу ДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові.

29.01.2020 державний виконавець Шевелєва А. О. прийняла зазначене виконавче провадження. Однак, впродовж 2020 року нею будь-яких дій не було вчинено.

15.12.2020 постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника, але без відомостей про РНКООП боржника, та того ж дня ухвалено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Водночас, державний виконавець запит до податкової служби не зробила, РНКООП боржника не встановила, наявне майно та його доходи не встановила, відомості про розшук боржника не підтверджені у виконавчому провадженні, оскільки відсутнє відповідне судове рішення, вихід за відомою адресою боржника державним виконавцем не було здійснено.

Таким чином, державним виконавцем Шевелєвою А. О. були вчинені формальні та без результативні дії для стягувача. На зазначену бездіяльність та порушення державного виконавця було подано скаргу до відділу виконавчої служби, на що надано відповідь про відсутність ознак порушень та бездіяльності державного виконавця.

Крім того, за даними Єдиного реєстру виконавчих проваджень відсутні дані про застосування до боржника будь-яких штрафних санкцій щодо ненадання інформації державному виконавцеві.

Також, державний виконавець на порушення частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" не вжила заходів щодо перевірки майнового стану боржника протягом десятиденного строку з дня виконавчого провадження, а потім не рідше одного разу на два тижні, а також не рідше одного разу на три місяці щодо виявлення рухомого та нерухомого майна боржника. Наявні відомості, що боржник успадкував 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , прийнявши спадщину за місцем реєстрації, на рівних правах із своєю сестрою ОСОБА_2 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом у приватного нотаріуса ХМНО Рєзнік А. О., реєстровий №724 від 16.08.2018, проте не зареєстрував нерухоме майно в установленому порядку, а державний виконавець не звернулася до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією скаргою.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.03.2021 призначено судовий розгляд скарги на 09.03.2021, витребувано у відділі виконавчої служби матеріали виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні.

02.03.2021 потерпілий ОСОБА_1 надіслав до суду клопотання з якого вбачається, що боржник ОСОБА_4 14.04.2020 зареєстрований підприємцем (номер запису про державну реєстрацію №0242131) у Департаменті реєстрації Харківської міської ради, тобто здійснює підприємницьку діяльність за КВЕД: 49.41 вантажний автомобільний транспорт (основний); 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, - зареєстрований за адресою повідомленою під час судового розгляду кримінального провадження. Отже, державний виконавець мала отримати зазначені відомості про боржника у спосіб, передбачений законом, проте не вчинила цього.

09.03.2021 за участю засудженого ОСОБА_4 (боржника у виконавчому провадженні) судовий розгляд відкладено на 09.04.2021, у зв`язку з ненаданням до суду матеріалів виконавчого провадження. Також, засуджений в судовому засіданні повідомив, що жодного разу не був викликаний до виконавчої служби, надав копію свого РНКООП.

08.04.2021 до суду надані копії матеріалів виконавчого провадження №60358509.

Потерпілий (стягувач у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у скарзі, а також у клопотання, яке надіслав на електронну адресу суду, просив проводити судовий розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримав та просив її задовольнити, також вказав, що 01.04.2021 ним повторно направлено заяву про примусове стягнення з боржника суми боргу із оригіналом виконавчого листа, що було отримано відділом державної виконавчої служби 02.04.2021.

Державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коростиченко А. Л. подав заяву про судовий розгляд скарги за його відсутності.

Засуджений ОСОБА_4 (боржник у виконавчому провадженні) також в судове засідання не з`явився шляхом телефонного зв`язку повідомив про неможливість прибуття до суду, просив розглядати скаргу за його відсутності.

Прокурор Колот Н. М. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про судовий розгляд скарги за її відсутності.

Відповідно до частини 5 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням характеру вирішуваного питання, неприбуття в судове засідання учасників провадження не перешкоджає проведенню судового розгляду скарги.

Ознайомившись зі скаргою та матеріалами справи, дійшов наступного:

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 535 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Частиною 5 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно частин 1-2, пунктів 1, 3, 6, 7, 8, 19, 21, 22 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1, частин 2, 4, 5 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За заявою стягувача ОСОБА_1 від 12.10.2019, постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Власик М. А. від 01.11.2019 відкрито виконавче провадження №60358509 по виконанню виконавчого листа № 621/1877/17, виданого 26.09.2019 Зміївським районним судом Харківської області. У постанові зобов`язано боржника ОСОБА_4 подати декларацію про доходи та майно, та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (т. 3 а. п.106, 107).

01.11.2019 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Власик М. А. винесено постанову про арешт майна боржника, а також направлено запити до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України щодо витребування інформації про осіб-боржників, які отримують пенсії, осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, які надали відповідь про відсутність запитуваної інформації (т. 3 а. п. 111-114).

Також, 14.11.2019 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Шевелєвою А. О. винесено постанову про арешт коштів боржника у АТ КБ "Приватбанк" (т. 3 а. п. 116).

24.01.2020 державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Гайнутдіновою О. В. передано виконавче провадження №60358509 передано державному виконавцю Шевелєвій А. О. того ж відділу, а остання постановою від 29.01.2020 його прийняла (т. 3 а. п. 118-119).

За інформацією, що була отримана державним виконавцем Шевелєвою А. О. 13.07.2020 від: Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного фонду України, ОСОБА_4 не має транспортних засобів, не отримує пенсію, не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами (т. 3 а. п. 120-122).

Також, за інформацією, що була отримана державним виконавцем Шевелєвою А. О. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №237132067 від 15.12.2020 відомості щодо ОСОБА_4 у цих реєстрах відсутні (т. 3 а. п. 124).

Даними інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №237139222 від 15.12.2020 підтверджується, що 1/2 частина права власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (т. 3 а. п. 127, 128).

Також, державним виконавцем були вжиті заходи щодо виявлення транспортних засобів, які належать боржнику, а також наявних у нього доходів, що підтверджується даними відповідей, що містяться у матеріалах виконавчого провадження №60358509 (т. 3 а. п. 112-114, 120-122).

Оскільки будь-яких доходів, рухомого чи нерухомого майна у боржника ОСОБА_4 не було виявлено, 15.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу (т. 3 а. п. 135).

Отже, державним виконавцем здійснювалися передбачені законом заходи для виявлення доходів чи майна боржника.

Відповідно до частини 4 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Доводи скарги про наявність у боржника 1/2 частини права власності на квартиру АДРЕСА_1 суперечать відомостям реєстру прав власності на нерухоме майно, тому державний виконавець не мав підстав для вжиття заходів щодо звернення стягнення на вказану квартиру.

Проте, стягувач ОСОБА_1 також не повідомив державного виконавця про наявність інформації щодо отримання боржником ОСОБА_4 спадщини на вказану квартиру, що обумовлює неможливість у здійсненні державним виконавцем дій, передбачених абзацом 2 частини 4 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження"

Водночас, слід зазначити, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, по. 14077/05. від 10.12.2009).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07. від 05.07.2012).

Матеріали виконавчого провадження, копія яких надана державним виконацем, не містять доказів вчинення державним виконавцем усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для виконання вироку суду в частині відшкодування потерпілому шкоди від злочину. Зокрема, відсутнє підтвердження того, що боржник за виконавчим листом ОСОБА_4 отримував будь-які матеріали виконавчого провадження, вручення яких є обов`язковим.

Пояснення засудженого про те, що він не отримував викликів до виконавчої служби не спростовані.

За таких обставин, наявні підстави для визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо невчинення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання судового рішення та постанови державного виконавця Шевелєвої А. О. від 15.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу.

В частині вимог про зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії у виконавчому провадженні скарга не підлягає задоволенню, оскільки прийняття рішення щодо виконавчих дій належить до дискреційних повноважень державного виконавця.

Крім того, повернення виконавчого документа стягувачу не перешкоджає його повторному зверненню до виконання, а за відомостями поданої до суду заяви ОСОБА_1 від 08.04.2021 вбачається, що він повторно пред`явив до виконання виконавчий лист щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди на його користь (т. 3 а. п. 138, 139). Отже, виконавчі дії мають здійснюватися у виконавчому провадженні на виконання виконавчого листа, що повторно пред`явлений до виконання, що є достатнім для поновлення прав стягувача.

Статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 128, 372, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу потерпілого (стягувача у виконавчому провадженні) ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними бездіяльність державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Шевелєвої Анастасії Олександрівни щодо невчинення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів для примусового виконання судового рішення та постанову державного виконавця від 15.12.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: В. В. Овдієнко