УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2021 Справа №607/5220/21

Провадження № 1-кс/607/1771/2021
м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сарни Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого контролером « ОСОБА_7 » в м.Тернополі, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25.03.2021 старший слідчий - криміналіст СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0000037 від 21.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.
Клопотання мотивовано тим, що 21.01.2021 невідома особа, перебуваючи по вул. В.Симоненка, 16, поблизу стадіону Тернопільської ЗОШ №26, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю шляхом вогнепального (множинного) поранення спричинила тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 .
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 21.01.2021 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000037 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2021 близько 11 години 00 хвилин, малолітні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували на земельному пагорбі, що на території спортивного стадіону загальноосвітньої школи №27, що на АДРЕСА_2 , з якого спільно з`їжджали на санках.
Навпроти даного місця, розташований житловий багатоповерховий будинок АДРЕСА_2 , у квартирі якого, а саме квартирі АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_4 .
Побачивши малолітніх дітей, 21.01.2021 близько 11 години 00 хвилин, в ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де останній проживає, виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій з використанням вогнепальної зброї стосовно малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, 21.01.2021 близько 11 години, ОСОБА_4 взяв за місцем проживання належну йому мисливську двохствольну, гладкоствольну рушницю 16-го калібру, марки «Т03-63» за номером НОМЕР_1 , яку він придбав 08.11.2007, та зберігав за місцем проживання без відповідного дозволу, яка є вогнепальною зброєю, та бойові припаси до неї.
Надалі, відчинивши вікно у спальній кімнаті, що розташоване на першому поверсі зазначеної квартири, і знаходиться навпроти місця де грались малолітні діти, ОСОБА_4 , маючи навики у стрільбі, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучи при цьому показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те, що протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, з особливою зухвалістю здійснив прицільний постріл, із зазначеної вогнепальної зброї, в місце перебування малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились один біля одного на ґрунтовому пагорбі.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , а саме прицільного пострілу вчиненого у розташування життєво важливих органів, малолітньому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальних (дробових) множинних поранень задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки, сідниць, лівого стегна і правого плеча, з проникненням в ліву легеню і праву долю печінки, лівобічний гемо-пневмоторакс, забій обох нирок, субкапсулярна гематома лівої нирки.
Одночасно, у результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , малолітньому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої щічної ділянки.
Вчиняючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював, що своїми діями він грубо порушував громадський порядок, виражаючи неповагу до суспільства, а саме суспільних відносин, що забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок, дотримання правил поведінки в суспільному житті та побуті, та використовуючи вогнепальну зброю, поводячи себе нахабно, безпричинно, неочікувано здійснив постріл в сторону беззахисних малолітніх дітей, тобто діяв з особливою зухвалістю, бажаючи настання вказаних наслідків.
Крім того, 21.01.2021 близько 11 години 00 хвилин, в ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , де останній проживає, виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_8 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, 21.01.2021 близько 11 години, ОСОБА_4 взяв за місцем проживання належну йому мисливську двохствольну, гладкоствольну рушницю 16-го калібру, марки «Т03-63» за номером НОМЕР_1 , яку він придбав 8 листопада 2007 року, та зберігав за місцем проживання без відповідного дозволу, яка являється вогнепальною зброєю та бойові припаси до неї.
Надалі, відчинивши вікно у спальній кімнаті, яке розташоване на першому поверсі зазначеної квартири, і знаходиться навпроти місця де грались малолітні діти, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 маючи навики у стрільбі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, а також те. що протиправне посягання на нього є кримінально карним, діючи умисно, протиправно, цілеспрямовано та рішуче, здійснив прицільний постріл із зазначеної вогнепальної зброї, в місце перебування малолітніх ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились один біля одного на ґрунтовому пагорбі.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 , а саме прицільного пострілу, малолітньому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: вогнепальних (дробових) множинних поранень задньої поверхні грудної клітки, поперекової ділянки, сідниць. лівого стегна і правого плеча, з проникненням в ліву легеню і праву долю печінки, лівобічний гемо-пневмоторакс, забій обох нирок, субкапсулярна гематома лівої нирки, які відповідно п. 2.1., 2.1.1. (а), 2.1.2, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Київ 17.01.1995 МОЗ України), належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
03.02.2021 старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 1 ст. 121 КК України.
04.02.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23.59 год. 03.04.2021.
24.03.2021 керівником Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області продовжено до 3 місяців строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, тобто до 03.05.2021.
Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, слідчий вказує на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, а також те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були зазначені при застосуванні запобіжного заходу, не зменшились, та продовжують існувати зокрема, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Крім цього, у клопотанні слідчий вказав, що строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2021 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою завершується 03.04.2021, а для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих, процесуальних дій, отримати висновки експертиз.
На думку слідчого, обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів та дані про особу підозрюваного свідчать про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави. Слідчий вважає, що викладені у клопотанні обставини виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.
Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави, посилаючись на тяжкість злочинів, у вчиненні яких останній підозрюється та наявність ризиків, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які не зменшились та не перестали існувати. Просив врахувати, що до закінчення строку тримання під вартою закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні неможливо в зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих і процесуальних дій та отримання висновків експертиз. На думку прокурора, підстав для зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 немає.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити, оскільки, на його переконання, заявлені прокурором ризики відсутні. Обґрунтовуючи наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник, посилаючись на позитивну характеристику ОСОБА_4 , наявності у нього постійного місця проживання та роботи, а також наявність на утриманні матері та неповнолітнього сина, вказав на наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 21.01.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України.

03.02.2021 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч. 1 ст. 121 КК України.

04.02.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк до 23.59 год. 03.04.2021.
24.03.2021 керівником Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області продовжено до 3 місяців строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, тобто до 03.05.2021.
Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 21.01.2021; протокол огляду місця події (огляд пагорба поблизу будинку АДРЕСА_2 ) від 21.01.2021; протокол огляду місця події (огляд квартири у АДРЕСА_1 ) від 21.01.2021; протокол огляду місця події (територія стадіону між ЗОШ № 26 та ЗОШ № 27 у м.Тернополі) від 22.01.2021; протокол добровільної видачі (мисливська рушниця, шомпол та протирки, 10 набоїв 12-го калібру, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_4 ) від 21.01.2021; протокол добровільної видачі (3 кульки) від 21.01.2021; протокол обшуку (квартира у АДРЕСА_1 ) від 22.01.2021; протокол слідчого експерименту від 22.01.2021; протокол огляду (куртка та светр ОСОБА_8 ) від 29.01.2021; протокол допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_10 від 28.01.2021; протокол допиту неповнолітнього (малолітнього) потерпілого ОСОБА_9 від 22.01.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_11 (анкетні дані змінено) від 25.01.2021; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 29.01.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 25.01.2021; висновок експертизи зброї № СЕ-19/120-21/890-БЛ від 25.01.2021; довідка № 72-01/11 від 26.01.2021, видана КНП «ТОДКЛ», висновки судових вибухово-технічних експертиз № СЕ-19/102-21/1447-ВТ від 08.02.2021; № СЕ-19/102-21/1448-ВТ від 04.02.2021; № СЕ-19/102-21/1449-ВТ від 05.02.2021; № СЕ-19/102-21/1010-МРВ від 03.03.2021; №СЕ-19/102-21/1038-МРВ від 15.02.2021, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Обґрунтовуючи клопотання, слідчий за погодженням з прокурором вказав на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.
Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя оцінює в сукупності з обставинами цього кримінального провадження, а також враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи та восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків у даному провадженні.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку, що заявлені стороною обвинувачення під час обрання підозрюваному запобіжного заходу ризики продовжують існувати та не зменшилися, що є підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням викладених обставин та встановлених ризиків, наведені в судовому засіданні захисником доводи на захист підозрюваного ОСОБА_4 , в тому числі і щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, міцних соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, зазначених в клопотанні слідчого, які на даний час не зменшились та продовжують існувати. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги те, що для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_8 , призначити судову експертизу зброї, долучити висновки незавершених судових експертиз, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки слідчий суддя, враховуючи обґрунтованість наведених у клопотанні ризиків, вважає, що для їх запобігання застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, як на тому наполягала сторона захисту.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для зміни стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, слідчим суддею не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 , а також ризик його незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший не пов`язаний із позбавленням волі, за доводами сторони захисту, слідчий суддя не вбачає.

Поряд з цим, слідчим суддею приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним тяжких злочинів, наявність суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, а те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо малолітнього.

Безперечно, слідчим суддею взято до уваги дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання та неповнолітньої дитини на утриманні, а також те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, втім, за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою строком на 30 днів не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Поряд з цим слідчим судддею відзначається, що у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст.176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 395 КПК України, слідчий

суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 30 (тридцять) днів, до 23 год. 59 хв. 30.04.2021, без визначення застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним,в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1