ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 522/2449/21
1-кп/522/808/21

14 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003177 від 01.11.2020р., відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Риги, р. Латвії, громадянина Латвії, латиша за національністю, має вищу освіту, працюючого інженером програмістом в ТОВ «Енджінірз Солюшн», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 31.10.2020 року приблизно о 21:25 год., у нічний час доби, при дрібному дощі та увімкненому зовнішньому міському електричному освітленні, в умовах необмеженої видимості і мокрого дорожнього покриття керуючи технічно справним автомобілем «Вольво», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по правій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Генуезська у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Гагарінське плато в напрямку пл. 10-го Квітня, на якій організовано двосторонній рух по одній смузі руху у кожному напрямку руху, які поділені дорожньою розміткою 1.5 згідно з Правилами дорожнього руху України.
Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розміщеного напроти буд. № 36 по вул. Генуезська, і призначеного для переходу пішоходами проїзної частини вул. Генуезська, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 («зебра», позначає нерегульований пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод) та дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 згідно з Правилами дорожнього руху України, встановленими перед даним пішохідним переходом по ходу напрямку руху автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 , видимість та оглядовість яких для водія ОСОБА_3 була необмеженою, водій ОСОБА_9 будучи не уважним і не стежачи за дорожньою обстановкою, перед продовженням руху через пішохідний перехід не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, в погодних умовах, що були на момент дорожньо-транспортної пригоди не обрав тієї безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, в тому числі на пішохідному переході, не знизив своєчасно швидкість руху свого автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, та почав проїжджати пішохідний перехід, не переконавшись при цьому у відсутності на пішохідному переході пішохода, який має перевагу в русі при переході проїзної частини по ньому і для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого на пішохідному переході передньою правою частиною кузову автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вул. Генуезська, рухаючись по вказаному пішохідному переході зліва направо по ходу напрямку руху автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений та госпіталізований до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР.
ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому лобної та правої скроневої кісток з переходом на основу черепу; черепно-мозкової травми в формі забою головного мозку, що супроводжувався стиснення головного мозку; забою м`яких тканин в правій лобно-скроневій області.
Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода) 31.10.2020 року, і відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.
Встановлено, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди швидкість руху автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 складала приблизно 35 км/год.
Дії водія автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким йому належало перед пішохідним переходом, на якому перебуває пішохід, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинити керований автомобіль, і продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека.
Виконанням вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України водій автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.
Дії водія автомобіля «Вольво», р.н. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, водій ОСОБА_9 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3 (б); 4.16 (а); 10.1; 12.1; 18.1 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:
п. 2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 4.16 ПДР «Пішохід має право:
а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 10.1 ПДР «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 12.1 ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
п. 18.1 ПДР «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні зазначеного злочину визнав та пояснив, що дійсно 31.10.2020 приблизно о 21:25 год, керуючи автомобілем «Вольво», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Генуезська з боку вул. Гагарінське плато в напрямку пл. 10-го Квітня у м. Одесі, був не достатньо уважним в умовах погано освітлення та дощу і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , спричинивши йому тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та додав, що в момент події був одягнений в одяг темного кольору та прикривався від дощу темною парасолькою, що на його думку, також могло вплинути на його видимість, як пішохода, та сприйняття дорожньої обстановки обвинуваченим. Також потерпілий показав, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 вживав заходи пов`язані із усуненням наслідків завданої шкоди його здоров`ю, в тому числі надавав допомогу на місці події, та в подальшому відшкодовував витрати на лікування. Претензій до обвинуваченого він не має.
За відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого, а також дослідженням документів кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 кримінального правопорушення за вказаних вище обставин та його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України.
При визначені виду та міри покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, разом з цим його вчинено за необережної форми вини, обвинувачений раніше не судимий, працює, позитивно характеризується.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та вжиття заходів до усунення заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного, з урахуванням позиції прокурора та потерпілого, який висловився за призначення найменш суворого покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень буде призначення обвинуваченому ОСОБА_14 покарання в межах санкції визначеної ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на певний строк у мінімальному розмірі без позбавлення права керувати транспортним засобом.
Разом з цим, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення спрямованої на усунення шкоди завданої здоров`ю потерпілого, суд вважає, що виправлення можливе без ізоляції від суспільства і його може бути звільнено від відбування покарання з випробування на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, згідно зі ст. 76 КК України.
Питання про скасування арешту майна та речові докази судом вирішуються відповідно до вимог ст.ст. 100, 174 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст.ст.122, 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.
Покласти на ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Скасувати арешт з автомобіля «Вольво» р.н. НОМЕР_1 , накладений згідно з ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 26 листопада 2020 року.
Речові докази у справі:
-автомобіль «Вольво» р.н. НОМЕР_1 вважати повернутим власнику ОСОБА_14
-диск DVD-R, марки Ri-Japan, об`єм, 4.7 GB, серійний № DR5FА1-00968 з відеозаписом ДТП зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 5 720 (п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 40 копійок.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1