Справа № 128/108/21
УХВАЛА

21 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, письмове клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, усне клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.10.2020 в ЄРДР за №0000733 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

УСТАНОВИВ:
16.01.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали даного кримінального провадження.

20.01.2021 у даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав суду письмове клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки такий строк спливає та ті ризики, які стали підставою його застосування, не відпали, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 , може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі засудження та незаконно впливати на потерпілого чи свідків кримінальних правопорушень з метою зміни їх показів чи відмови від давання показів, щоб уникнути відповідальності за вказані кримінальні правопорушення.
Вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідаєтяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Застава не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним впливу на учасників кримінального провадження.

Також прокурор просив суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового арешту ОСОБА_8 , оскільки вважає його необґрунтованим, просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити та змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , з цілодобового домашнього арешту та домашній арешт у певний період доби, а саме у нічну пору доби з 22.00 год до 06.00 год., посилаючись на те, що обвинувачений має намір працевлаштуватися, а на даний час він позбавлений можливості себе утримувати.

Обвинувачений ОСОБА_8 , підтримав позицію свого захисника, зазначив, що має намір працювати.
Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечила щодо клопотання захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 при розгляді даних клопотань поклались на розсуд суду.

Крім цього, захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке мотивовано тим, що слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 у справі № 127/28791/20 клопотання слідчого задоволено та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.01.2021, який підозрювався за скоєння злочину за ч. 3 ст. 186 КК України; 15.01.2021 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру, згідно якої ОСОБА_7 підозрюється за ч. 1 ст. 162 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України;16.01.2021 ОСОБА_7 вручено обвинувальний акт, де ОСОБА_10 обвинувачується за ч. 1 ст. 162 КК України та ч. 2 ст. 296 КК України, тобто це нетяжкі злочини згідно ст. 12 КК України.
Вказує, що ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватися від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню, та не буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення і впливати на свідків.
Зазначає, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за місцем проживанням компрометуючих матеріалів відносно нього не має, має цивільну дружину.
Крім того, потерпілий ОСОБА_11 не має будь-яких претензій до ОСОБА_7 , йому відшкодована матеріальна шкода на лікування. Він сам просить суд змінити міру запобіжного заходу.
Тому просить суд змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 не наполягав на продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою; письмового клопотання про його продовження суду не подав. Суду зазначив, що не заперечує щодо клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_6 , підтримали клопотання захисника ОСОБА_9 .
Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечила щодо клопотання захисника.

Крім цього, учасники кримінального провадження не заперечили щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши клопотання, думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

З урахуванням думки прокурора, представника потерпілого, захисників, обвинувачених, вивчивши обвинувальний акт та доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд прийшов до висновку, що дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з такого.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Вінницькому районному суду Вінницької області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, тому, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Щодо клопотання прокурора, захисників, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень, викладених в ч.ч.1,2,6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. ч.1- 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобового або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з положеннями, викладеними в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною 2 статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка являється частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2020 обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід тримання під вартою; ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.11.2020 вищезазначену ухвалу залишено без змін, в подальшому ухвалою суду строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 24.12.2020.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 продовжено строк тримання під вартою в межах досудового розслідування до 24.01.2021. Даною ухвалою установлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачено ч.3 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.
Крім цього, судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк цілодобового домашнього арешту в межах проведення досудового розслідування до 24.01.2021.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
16.01.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.
Отже, в даному підготовчому засіданні, оглянувши обвинувальний акт, судом установлено, що запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою був обраний та продовжений на стадії досудового розслідування як особі, яка підозрювалася у вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
В даному підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 не подавав письмового клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою; не наполягав на вирішенні судом питання доцільності його продовження, а також не заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Також представник потерпілої сторони- адвокат ОСОБА_4 не наполягала на вирішенні судом питання доцільності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу виді тримання під вартою.
Виходячи з вищевикладеного, а також з урахуванням засад кримінального провадження , зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд не розглядав питання продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.
Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Судом установлено, що наразі ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України , а також злочину за ч.2 ст.296 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне проживання в будинку бабусі ОСОБА_12 , де проживає разом з матір`ю та братом; на даний час скарг, відносно поведінки в громадських місцях до Писарівської сільської ради Вінницького не поступали; зі слів захисника ОСОБА_7 має цивільну дружину.

Також при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_5 суд враховує думку прокурора та представника потерпілого, які не наполягали на продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не заперечили щодо його зміни на цілодобовий домашній арешт.

Тому суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини є підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за його місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), з покладанням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні проступку та нетяжкого злочину, на даний час судовий розгляд провадження ще не розпочатий , тому суд вважає, що наявні ризики , передбачені п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховатися від суду ; незаконно впливати на потерпілого , свідків в даному провадженні та ( або) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд не зачіпаючи питання доказовості вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає за доцільне змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на 60 днів , а саме - по 21.03.2021 року, включно.

Тому суд прийшов прийшла до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 необхідно задовольнити .

Крім цього, судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк цілодобового домашнього арешту в межах проведення досудового розслідування до 24.01.2021.

Судом установлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд враховує, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає за доцільне продовжити строк цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки прокурором доведені наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , хоча має постійне місце проживання, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні проступку та нетяжкого злочину, але разом із тим враховуючи обставини кримінальних правопорушення, зокрема, те, що на даний час розгляд кримінального провадження ще не розпочатий, а також суду не надано доказів , що ОСОБА_8 має об`єктивну можливість офіційно працевлаштуватися, тому суд вважає, що з метою уникнення відповідальності за кримінальні правопорушення у яких обвинувачується, він може переховуватись від суду; впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування на потерпілого та свідків з метою зміни їх показів, щоб уникнути відповідальності за вказані кримінальні правопорушення, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, не допитані потерпілий та свідки, не досліджені письмові та речові докази кримінального провадження, крім цього, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, у підготовчому судовому засіданні судом не установлено, а захисником ОСОБА_6 не надано суду будь - яких належних та допустимих доказів для спростування ризиків, зазначених прокурором, у зв`язку з чим у задоволені усного клопотання захисника ОСОБА_6 , слід відмовити.

При цьому, судом враховано характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, а тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного цілодобовому домашньому арешту, як такого, що недостатній для запобіганню ризиків та забезпеченню виконання обвинуваченим ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого ОСОБА_8 , приходить до висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, останньому необхідно продовжити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, а саме: по 21.03.2021 включно, з покладенням певних обов`язків на підставі ст. 194 КПК.

У період з 25.01.2021 по 18.02.2021 включно, головуюча у справі перебувала на лікарняному.
Керуючись ст. ст.314-316, 331 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , а саме - по 21.03.2021 року, включно.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний період доби, відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити .

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання: АДРЕСА_1 по 21.03.2021 року, включно.
Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Вінницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду та зобов`язати його невідкладно прибути до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали суду направити для виконання до Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, а також зобов`язати негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_7 , про що письмово повідомити Вінницький районний суд Вінницької області.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 23.10.2020 в ЄРДР за №0000733 за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, - призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького районного суду Вінницької області на 29.01.2021 годин о 10.00 год.
Розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

В судове засідання викликати: прокурора- ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_13 , представника потерпілого- ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду проголошений 19.02.2021 об 12.45 годин.

Суддя : ОСОБА_1