Справа № 569/59/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальне провадження №0005812 від 25.09.2018 про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград Волинський, Житомирської області, українця, громадянина України, працюючого ФОП ОСОБА_4 вантажником, одруженого, не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

25 вересня 2018 року приблизно о 08.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи на перехресті вулиць Миколи Островського та Василя Стуса в м. Рівне, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва в ділянці кута зліва та справа ментальної ділянки, яке, згідно висновку експерта, відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразилася у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_3 не визнав себе винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні і дав показання, що 25 вересня 2018 року о 08 год. 00 хв. приїхав додому за адресою АДРЕСА_2 подивитися чи переставлено паркан, біля будинку був припаркований автомобіль сусіда ОСОБА_7 , з ним особисто цього дня не бачився, тілесних ушкоджень останньому не заподіював. Підтвердив, що тривалий час перебуває з ОСОБА_7 в неприязних стосунках.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди вважає необґрунтованим, таким що не підлягає до задоволенню, оскільки майнова та моральна шкода жодними доказами не підтверджена.

Винуватість ОСОБА_3 в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, встановлена дослідженими під час судового розгляду належними та допустимими доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання, що тривалий час з ОСОБА_9 перебуває в неприязних відносинах. 25 вересня 2018 року близько 08 год. 00 хв. вийшов з будинку в якому проживає ( АДРЕСА_2 ) викинути сміття. Перебував на перехресті вулиць М. Островського та В. Стуса біля сміттєвого баку коли до нього підійшов ОСОБА_3 , який спочатку висловлював погрози, а потім наніс один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, після чого пішов в сторону вулиці Миколи Островського до свого автомобіля.

В подальшому звернувся до поліції із заявою про вчинений злочин.

Просив цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 10000 гривень задоволити в межах сум поданих квитанцій про сплату медикаментів та медичних послуг, щодо моральної шкоди просив стягнути з обвинуваченого 20000 гривень моральної шкоди завданої моральними переживаннями, глибиною фізичних та душевних страждань заподіяних нанесеним тілесним ушкодженням, перенесеною операцією, погіршення здібностей, адже після операції тривалий час знаходився на реабілітації .

Під час слідчого експерименту потерпілий розповів про те, яким чином обвинувачений заподіяв йому тілесне ушкодження та показав механізм нанесення йому ОСОБА_9 удару кулаком правої руки в обличчя в область нижньої щелепи зліва (т. 1 а.с. 195-198).

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що вона та її чоловік - потерпілий з ОСОБА_9 перебувають в неприязних відносинах. 25 вересня 2018 року в ранкову пору доби зателефонував чоловік та повідомив, що його вдарив ОСОБА_3 , після чого приїхала додому. Чоловік розповів, що перебував на перехресті вулиць М. Островського та В. Стуса біля сміттєвого баку коли до нього підійшов ОСОБА_3 , який спочатку висловлював погрози, а потім наніс один удар кулаком правої руки в обличчя. Проведеною експертизою було встновлено, що ОСОБА_3 спричинив чоловікові тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва.

Свідок ОСОБА_10 дав показання, що 25 вересня 2018 року в ранкову пору доби під час патрулювання прибув за викликом за адресою проживання ОСОБА_7 . Під час розмови останній повідомив, що ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження в обличчя, коли він викидав сміття.

Відеозапис з камер з нагрудної камери працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було добровільно надано слідчому органу досудового розслідування власником даної інформації ( т. 1 а.с. 189), що відповідає вимога п. 9 ч. 2 ст. 40 та ч. 2 ст. 93 КПК України.

З відеозапису слідує, що ОСОБА_7 розповідає, як на перехресті вулиць М. Островського та В. Стуса біля сміттєвого баку ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя. Під час розповіді потерпілий скаржиться на біль в щелепі з лівої сторони та показує припухлість щоки (т. 1 а.с. 191-194).

Свідок ОСОБА_12 дав показання, що будинок де він проживає обладнаний камерами відеоспостереження, які проводять відеофіксацію зі сторони будинку де проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_3 25 вересня 2018 року в ранкову пору доби ОСОБА_9 вийшов з подвір`я будинку, в якому він проживає та попрямував в сторону сміттєвого баку. Через деякий час чув як ОСОБА_7 біля власного будинку розповідав працівнику поліції, що ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження в обличчя біля сміттєвого баку. Інших осіб за цей період часу на вулиці не бачив.

Свідок ОСОБА_12 добровільно видав слідчому органу досудового розслідування відеозапис з камер відеоспостереження (т. 1 а.с. 182), що відповідає вимога п. 9 ч. 2 ст. 40 та ч. 2 ст. 93 КПК України.

Згідно протоколу перегляду відеозапису: під час перегляду відеозапису ОСОБА_12 пояснив, що відеозапис відтворює, як 25 вересня 2018 року приблизно о 08 годині 03 хвилини ОСОБА_3 попрямував від будинку де проживає у напрямку перехрестя вулиць Миколи Островського та Василя Стуса в м. Рівне (т. 1 а.с. 184-187).

Свідок ОСОБА_13 дала показання, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 є сусідами. 25.09.2018 року о 08:00 зі слів чоловіка дізналася, що ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_7 в область голови, пізніше на вулиці побачила ОСОБА_7 у якого на обличчі були тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_14 дав показання, що 25 вересня 2018 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_3 відійшов на кілька хвилин, щоб налити собакам води і відразу повернувся. Інших осіб, авто та посторонніх звуків в період відсутності ОСОБА_3 не спостерігав.

Свідок ОСОБА_15 дав показання, що ОСОБА_3 є чоловіком його доньки та тимчасово проживає у його будику в с. Бармаки, Рівненського р-ну, 25.09.2018 року о 07:30 ОСОБА_3 попросив його підвезти до його будинку за адресою АДРЕСА_2 , приїхавши туди, він зупинився біля сміттєвих баків, ОСОБА_3 вийшов з автомобіля та спілкувався з двома чоловіками, після цього він на кілька хвилин зайшов у свій будинок і вони поїхали.

Висновок судово-медичної експертизи №942 від 05 грудня 2018 року підтверджує показання потерпілого, щодо механізму нанесення тілесного ушкодження та часу нанесення тілесного ушкодження. Згідно висновку у ОСОБА_7 виявлено перелом нижньої щелепи зліва в ділянці кута та справа ментальної ділянки, яке могло утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 25 вересня 2018 року.

Дане тілесне ушкодження згідно п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6 відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Локалізація та характер виявленого ушкодження не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без нього).

Вказане тілесне ушкодження виникло не менше як від однієї травматичної дії тупого предмету, яким могла бути рука людини ( т. 1 а.с. 203-204).

Вище наведені докази в їх сукупності, а саме: показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , які підтверджені протоколами перегляду відеозаписів послідовні, узгоджуються з висновком судової медичної експертизи, та беззаперечно вказують на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 . Будь-яких зауважень з приводу допустимості та належності даних доказів сторона захисту не подавала.

Тому показання обвинуваченого ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суд оцінює критично, оскільки вони не узгоджують з вище наведеними доказами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями, які виразилися в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину , який відповідно до статті 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, його наслідки, обставину що обтяжує покарання, якою суд визнає вчинення злочину, щодо особи похилого віку, тому що потерпілий досягнув пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, згідно досудової доповіді (т. 1 а.с. 82), виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання позбавлення волі та обмеження волі в кримінально - виконавчих установах, обвинувачений працює, одружений, на утриманні малолітня дитина (т. 1 а.с. 122-123). Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, призначивши покарання враховуючи обтяжуючу покарання обставину - обмеження волі на строк 2 роки та згідно ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, враховуючи мотив вчинення кримінального правопорушення, особисті неприязні відносини, 2 роки з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, що є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином суд задовольняє частково .

Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Подані чеки про витрати на придбання медикаментів (т. 2 а.с. 79) не підтверджені доказами, тобто не знаходяться в причинному зв`язку, з тією обставиною, що вони були використані для лікування тілесних ушкоджень отриманих потерпілим. Так як суду не надано підтвердження витрат на лікування, суд прийшов до висновку, що цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди до задоволення не підлягає.

Як зазначено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Потерпілому завдано моральної шкоди моральними переживаннями, глибиною фізичних та душевних страждань заподіяних нанесеним тілесним ушкодженням, перенесеною операцією, погіршення здібностей потерпілого, адже після операції тривалий час з 25 вересня 2018 року по 17 жовтня 2018 року знаходився на реабілітації, що підтверджено епікризом № 17911 (т. 1 а.с. 87, т. 2 а.с. 77), тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню повністю і слід стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 20 000 грн. моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Речові докази CD-R диск (т. 1 а.п. 183) та DVD-R диск (т. 1 а.п. 190) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 176 КПК України щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк застосування якого закінчується 06.08.2021. Враховуючи, що обвинувачений засуджується до покарання із застосуванням ст. 75 КК України, запобіжний захід слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.129,368,373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання -обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання та встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи і навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 10 000 гривень майнової шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази CD-R диск та DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту застосований відносно ОСОБА_3 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1