КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 199 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
16 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваної ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року, -
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою на 60 діб до 24 год. 00 хв. до 22 липня 2021 року без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, та прийшов до висновку про продовження щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрювану ОСОБА_8 негайно звільнити з-під варти у залі суду. Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який визначити за місцем її проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , заборонити залишати житло в період часу з 20:00 год. до 09:00 год. та покласти до 22 липня 2021 року включно обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу прокурора, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджує, що матеріали клопотання не містять доказів причетності підозрюваної до інкримінованого кримінального правопорушення, як і не містять доказів того, що інкриміновані підозрюваній протиправні дії вчинені нею умисно.
Далі в апеляційній скарзі адвокат вказує на те, що слідчим суддею не перевірено докази, на підставі яких, здійснено затримання підозрюваної, законність мети її затримання, підстав викладених слідчим у клопотанні від 24 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою. Стверджує, що протягом трьох місяців з моменту затримання підозрюваної, стороною обвинувачення не зібрано нових доказів щодо її причетності до інкримінованого кримінального правопорушення та не проведено з підозрюваною жодних слідчих дій.
Також сторона захисту звертає увагу суду на ідентичність клопотань про продовження строку тримання підозрюваної під вартою. Вказує на недоведеність неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу та додає, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання підозрюваної під вартою.
Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що підозрювана має постійне місце проживання в м. Києві, працює на посаді сестри медичної НДСЛ МОЗ України «Охматдит», позитивно характеризується, на її утриманні перебувають донька із малолітніми дітьми, яка на даний час має незадовільний стан здоров`я, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
01.03.2021 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
01.03.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
02.03.2021 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.04.2021 включно.
20.04.2021 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено керівником окружної прокуратури до трьох місяців, тобто до 31.05.2021.
26.04.2021 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 31.05.2021.
24.05.2021 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва до п`яти місяців, тобто до 31.07.2021.
25 травня 2021 року на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про продовження підозрюваній ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
25 травня 2021 року ухвалою слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва дане клопотання задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 діб до 24 год. 00 хв. до 22 липня 2021 року без визначення розміру застави.
Під час розгляду клопотання про продовження щодоОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про відсутність у підозрюваної умислу, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.
Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
Не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді і посилання адвоката на ті обставини, що протягом трьох місяців з підозрюваною не проведено жодних слідчих дій, оскільки приймаючи рішення слідчий суддя пересвідчився у наявності обставин, які перешкоджають закінчити досудове розслідування і відсутність яких мала би бути підставою для відмови у задоволенні клопотання, що у цьому випадку не мало місця.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконного затримання підозрюваної ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Крім того, апеляційна скарга не містить конкретного переліку порушень при затриманні підозрюваної, а лише містить посилання на незаконність затримання особи, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона, що у цьому випадку не мало місця.
Разом з цим, відповідно до протоколу затримання, у підозрюваної, зауважень до протоколу не було (а.с. 66-69).
Посилання апелянта на ідентичність клопотань про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваної, не заслуговують на увагу, оскільки дані обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду провадження, з урахуванням того, що сторона обвинувачення у клопотанні посилається на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на момент продовження строку дії запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати та вказує на неможливість завершення досудового розслідування внаслідок необхідності проведення ряду слідчих, розшукових та процесуальних дій та отримання висновків експертиз (а.с.1-6).
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Посилання адвоката на те, що підозрювана має постійне місце проживання в м. Києві, працює на посаді сестри медичної НДСЛ МОЗ України «Охматдит», позитивно характеризується, на її утриманні перебувають донька із малолітніми дітьми, яка на даний час має незадовільний стан здоров`я, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.
Твердження захисника про те, що єдиним обґрунтуванням продовження строку тримання підозрюваної під вартою є тяжкість інкримінованого їй кримінального правопорушення, слід визнати необгрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваної, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею не перевірені підстави для продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_8 під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, у зв`язку із чим посилання сторони захисту на незаконність ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 травня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб до 24 год. 00 хв. до 22 липня 2021 року без визначення розміру застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4