Справа № 216/4212/21
Провадження № 1-кс/216/1463/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №8 клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000669 від 05.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вказане клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, яке мотивоване таким.

04.07.2021 року приблизно о 20:30 годин по сухому асфальтному покриттю вул. Сержанта Рзянкіна з боку вул. Січеславська в напрямку вул. Десантна в Покровському районі м. Кривого Рогу, рухався автомобіль Toyota Land Cruiser Prado, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який під час руху поблизу будинку №3 допустив зіткнення з попутно рухаючимся попереду автомобілем Renault Koleos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого автомобіль Toyota Land Cruiser Prado виїхав на зустрічну смугу руху де допустив зіткнення з зустрічно рухаючимся автомобілем «Renault Symbol» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок ДТП водій автомобіля Toyota Land Cruiser Prado ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ; водій автомобіля «Renault Symbol» ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, закрита травма грудної клітини та живота.

Автомобіль «Renault Symbol» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 05.07.2021 був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та на даний час зберігається на території автогосподарства Криворізького РУП, за адресою Кривий Ріг, вул. Танкістів 2а.

Вказаний автомобіль на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 18.01.2014, належить ОСОБА_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що на автомобілі «Renault Symbol» реєстраційний номер НОМЕР_3 було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, він самі по собі є речовим доказом. В ході досудового розслідування та судового провадження може виникнути необхідність провести експертизу об`єктом дослідження якої може бути цей транспортний засіб, провести за допомогою саме цього транспортного засобу слідчий експеримент, чи інші слідчі дії, а його використання, ремонт, відчуження можуть приховати сліди кримінального правопорушення які маються на ньому.

У судове засідання слідчий не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1 цієї статті).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина 2 цієї статті).

При цьому залежно від конкретної мети арешту майна передбачені відповідні підстави для накладення арешту у кожному випадку окремо (частини 3-6 цієї статті).

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (частина 11 цієї статті).

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 9 Конституції України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні в справі «Смирнов проти Росії» від 07 червня 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішенні в справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року Європейський суд з прав людини встановив, що існування заборони на користування своїм майном являється непропорційним та непомірним тягарем для володільця, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод і свавільним обмеженням права власника на мирне володіння своїм майном.

Крім того, з урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Однак слідчий в судове засідання не з`явився, неявка слідчого є фактично невиконанням ним обов`язку довести обставини, передбачені ст. 170 КПК України. Це, у свою чергу, позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про арешт майна, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Крім того, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін (ст. 22 КПК України), яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Окрім того, слідчим не було надано належних контактів власника майна та всіх необхідних документів для розгляду клопотання за його відсутності, що позбавляє слідчого суддю визначити необхідність арешту майна, його розумність і співрозмірність такого обмеження права власності.

Крім того слідчим додано до клопотання реєстраційну картку на автомобіль MAZDA, хоча в клопотанні вказується «Renault Symbol».

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити за його недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000669 від 05.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1