У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На думку апелянта, за період відбування покарання у нього відсутні стягнення та конфлікти з адміністрацією Вознесенської виправної колонії №72.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд зазначив, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув дві третини строку призначеного покарання. За весь період відбування покарання заохочень і стягнень не має. Крім того, 18.08.2020 комісією ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення. Після цього жодних заохочень і стягнень не мав. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Про участь в апеляційному розгляді не заявляв. Відсутність засудженого ОСОБА_5 не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого ОСОБА_5 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому. Приймаючи рішення про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Висновок суду першої інстанції про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.12.2019 за ч. 3 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяця. У строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.09.2018 по день набрання вироком законної сили, до 24.03.2020.

Початок строку відбування покарання: 18.05.2018, кінець строку: 22.12.2022.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, врахував, що ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується задовільно.

Згідно характеристики Вознесенської ВК-72, засуджений з 20.07.2020 відбуває покарання у ВК, за період відбування покарання характеризується задовільно. Стягнень та заохочень не має. Загалом за весь період відбування покарання стягнень та заохочень не має. Не працевлаштований. У суспільно-корисному житті установи та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_5 фактично відбув дві третини строку призначеного покарання. За весь період відбування покарання заохочень і стягнень не має.

Крім того, 18.08.2020 комісією ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не довів свого виправлення. Після цього, засуджений жодних заохочень і стягнень не мав.

Тому, суд вважає, що відомості про особу засудженого у своїй сукупності свідчать про недостатність позитивних змін у особистості засудженого і неготовність його до сприйняття встановлених в суспільстві норм та правил поведінки.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду. Тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 лютого 2021 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3