Справа 367/1355/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2205/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Ірпінського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002490 від 25.11.2020,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002490 від 25.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194КК України, повернуто прокурору.

В обґрунтування прийнятого рішення, місцевий суд указав на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, з огляду на наступні обставини. Так, судом указано про те, що в даному обвинувальному акті, як при викладі фактичних обставин кримінального провадження так і при формулюванні обвинувачення відсутні відомості про дату, час і місце вчинення обвинуваченими та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, дій щодо попередньої змови з іншими особами, які утворюють склад поставлених їм у вину дій. Звернуто місцевим судом також увагу і на відсутність належним чином сформульованого обвинувачення органом досудового розслідування, оскільки воно є повністю ідентичним викладеним фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також не персоніфіковані дії вчинені обвинуваченими, що позбавляє суд можливості встановити ступінь вини кожного з обвинувачених. Крім того, на переконання місцевого суду, обвинувальний акт містить у собі не зрозумілий та неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, який не відображає усі фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, а також викликає незрозумілість у послідовності дій обвинувачених, що тягне за собою незрозумілість та неконкретність сформульованого обвинувачення. Указано місцевим судом і на відсутність в обвинувальному акті достовірних анкетних даних обвинувачених, потерпілого та захисника. Поряд з цим, місцевим судом зазначено про те, що обвинувальний акт не затверджено прокурором, оскільки підпис останнього не скріплено печаткою, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України, оскільки в ньому зазначені не всі обов`язкові процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування з зазначенням часу їх проведення.

В апеляційній скарзі прокурора з доповненнями указано на незаконність оскаржуваної ухвали у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що обвинувальний акт містить деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення. Вказані обставини свідчать про наявність доведених даних про подію кримінального правопорушення, форму вини та мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, вірно зазначено правову кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Указав, що певна тотожність у формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є наслідком особливостей вчиненого ними кримінального правопорушення. Вважав, що місцевий суд вийшов за межі наданих йому повноважень в підготовчому судовому засіданні, та вдався до аналізу дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , оцінці фактичних обставин вчиненого ними кримінального правопорушення, здійснив оцінку правильності кваліфікації дій останніх та вирішив питання, які підлягають доказуванню і вирішенню виключно в судовому засіданні при розгляді обвинувального акту по суті. Також апелянт указав на безпідставність висновків місцевого суду в частині відсутності в обвинувальному акті відомостей щодо змови обвинувачених. Указав, що диспозиція ч. 2 ст. 194 КК України не містить кваліфікуючої ознаки як попередня змова, однак дана обставина була відображена прокурором в обвинувальну акті, як така, що обтяжує покарання обвинувачених. Разом з цим, прокурором зазначено про те, що посилання суду на необхідність проставлення печатки в графі підпису прокурора «затверджую» не відповідає вимогам Закону, оскільки жодною нормою кримінального процесуального кодексу України така необхідність не передбачена. Також, на переконання апелянта, доводи місцевого суду щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України єдиним процесуальним документом, який підлягає дослідженню судом під час підготовчого засідання є обвинувальний акт, додатки до обвинувального акту не можуть бути предметом дослідження та перевірки під час підготовчого судового засідання. Крім того, апелянтом звернуто увагу також і на те, що вимогами чинного кримінального процесуального законодавства не передбачено обов`язку зазначати в обвинувальну акті відомостей про захисника, що в свою чергу на переконання останнього, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Зауважив, що дійсно в обвинувальному акті було допущено описку в даті народження обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 , однак невірне зазначення вказаних анкетних даних не позбавило суд можливості викликати як обвинуваченого так і потерпілого в судове засідання та встановити їх особу за паспортом. Разом з тим, зауважив, що приписами п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України не передбачено обов`язкових вимог щодо указання місця реєстрації обвинуваченого. За наведених обставин просив ухвалу скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу з доповненнями підтримав, підтвердив доводи, викладені у ній та просив її задовольнити;

захисника та обвинувачених, які апеляційну скаргу з доповненнями не визнали і просили залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 п.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Однак, з даним висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, а саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складання та затвердження.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002490 щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в ньому викладенні фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій кожної особи в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, а тому посилання суду першої інстанції, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, та не містить відомостей щодо попередньої змови обвинувачених, а тому не відповідає вимогам ст. 291 ч.2 КПК України, є безпідставним.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, а обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акта, є предметом розгляду в судовому засіданні кримінального провадження, а тому висновок суду першої інстанції про наявність недоліків в обвинувальному акті з вказівкою на неповноту та неконкретність обвинувачення, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Частиною 4 ст. 291 КПК передбачено приєднання до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких вимог щодо змісту цього документу. Отже, не зазначення у реєстрі матеріалів досудового розслідування певної інформації не може бути розціненим як невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, тобто не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Посилання суду на відсутність в обвинувальному акті достовірних анкетних даних обвинувачених, потерпілого та захисника не є підставою для повернення обвинувального акту, оскільки не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Посилання суду на відсутність в обвинувальному акті печатки прокуратури є безпідставним, оскільки судом не зазначено, якими саме вимогами закону встановлюється обов`язковість засвідчення цього документа з метою надання йому статусу офіційного.
Таким чином під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встановлено порушень, допущених при складанні обвинувального акту щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які б перешкоджали суду першої інстанції призначити кримінальне провадження до судового розгляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість повернення обвинувального акта є слушними, а тому апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про необхідність обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту колегія суддів вважає, що відсутні підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у ході апеляційного розгляду, а тому в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002490 від 25.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4