ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/646/21 Справа № 209/572/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 _
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захисника ОСОБА_7 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, №0001094 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14 липня 2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробувальним строком на 1 рік.

20 жовтня 2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суд м. Дніпродзержинська від 14 липня 2004 року, остаточно визначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

05 грудня 2005 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4, ст. 70, КК України дане покарання поглинуте покаранням, призначеним за вироком від 20 жовтня 2004 року, остаточно визначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

30 вересня 2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком від 05 грудня 2005 року, остаточне покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

29 листопада 2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 510 грн.

02 грудня 2010 року Верхньодніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 1 ст. 309, ч. 4, ст. 70 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1500 грн.

16 лютого 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 185, ч. 2, ст. 190, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробувальним терміном на 2 роки.

10 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із випробувальним строком на 1 рік.

08 вересня 2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з інспитовим строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік,
- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначеного покарання у виді позбавлення волі з покаранням у виді обмеження волі, два дні якого, згідно п/п. б п. 1 ч.1 ст. 72 КК України, відповідає одному дню позбавлення волі, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість)місяців.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними змінами, призначене ОСОБА_8 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, від відбування якого він звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, - виконувати самостійно.
Обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок повідомляти суд про зміну свого місці проживання та/або роботи.
Цивільний позов ОСОБА_10 - задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 19873,80 грн. і 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього суму в розмірі - 29873,80 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого просить вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного йому покарання змінити та звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі положень ст. ст. 75, 76 КК України.
За вказаною апеляційною скаргою було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду, проте, захисник ОСОБА_9 , який звернувся до суду апеляційної інстанції в інтересах ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, двічі (22 лютого 2021 року та 10 березня 2021 року) в судове засідання не з`явився, один раз звернувшись із заявою про відкладення розгляду справи, вказавши в ній, що з об`єктивних підстав не може прийняти участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, водночас, самих підстав захисник в заяві про відкладення розгляду справи не вказав.
У звязку із чим, 24 березня 2021 року на підставі ст. ст. 42, 49 КПК України, з метою недопущення порушення обвинуваченого права на захист та забезпечення дотримання розумних строків розгляду справ, колегією суддів було постановлено ухвалу про призначення обвинуваченому іншого безоплатного захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області.
На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області обвинуваченому ОСОБА_8 було надано захисника для здійснення захисту в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 , однак, 29 березня 2021 року, обвинувачений в ході судового засідання заявив відвід захиснику ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що бажає розглядати справу за участі захисника ОСОБА_9 .
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , думку інших учасників провадження, з урахуванням положень ст. ст. 75-81 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність правових підстав для його задоволення.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 75, 78 - 81, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід захисника ОСОБА_7 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4