У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 368 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 368 КК України, про накладення арешту на майно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про накладення арешту на грошові кошти в сумі 3 900 доларів США, що належать ОСОБА_9 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого необґрунтованою.
Зазначає, що не надано документів, які б вказували на джерело отримання вказаних грошових коштів у розмірі 3 900 доларів США ОСОБА_10 , та даних, які б підтверджували їх походження.
На думку апелянта, зміст відеозапису, на якому зафіксовано проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , свідчить про те, що грошові кошти (39 банкнот по 100 доларів США, тобто усього 3 900 доларів США) вилучались із сейфу, який знаходився у кімнаті, у якій мешкала безпосередньо підозрювана ОСОБА_9 .
Вважає, що даними електронних декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період 2019-2020 роки, поданих безпосередньо підозрюваною ОСОБА_9 , спростовуються слова ОСОБА_11 про належність йому вказаних грошових коштів, оскільки у нього у власності не було та немає жодного майна, а пенсію він отримував лише у 2020 році.
Відмічає, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція вказаного кримінального правопорушення, серед іншого, передбачає конфіскацію майна, а згідно ст. 170 КПК України, арешт на майно може бути накладено у випадку призначення особі покарання у виді конфіскації майна.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

У провадженні Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 07.12.2020 р. до Територiального управлiння ДБР, розташованого у м. Миколаєві, з Миколаївського управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшла заява інспектора взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївськiй областi ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення пов`язаного зі зловживанням своїм службовим становищем начальником управлiння фiнансового забезпечення та бухгалтерського облiку ГУНП в Миколаївськiй областi ОСОБА_9 , яка з метою одержання неправомірної вигоди вступила в злочинну змову з касиром управлiння фiнансового забезпечення та бухгалтерського облiку ГУНП в Миколаївській областi ОСОБА_13 , які нарахують завищені безпiдставні премії працівникам ГУНП в Миколаївськiй областi, якi погодились повертати частину одержаної завищеної премії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , чим завдають Державному бюджету шкоду у вигляді надмірних витрат на оплату праці тим працівникам поліції, якi за характером своєї діяльності та показникам не потребують її одержання.
02.02.2021 р. проведено невідкладний обшук, у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України, у домоволодінні, в якому проживає ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання, виявлення, фіксації та вилучення відомостей та інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до протоколу обшуку від 02.02.20201 р., в результаті його проведення у приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 у кімнаті виявлено та вилучено з металевого сейфу грошові кошти у вигляді доларів США, банкнотами по 100 доларів США у кількості 39 штук, на загальну суму 3 900 доларів США.
15.03.2021 р. слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_16 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого внесені до ЄРДР за № 0001189, звернулась до слідчого судді із клопотанням, у якому просила накласти арешт на грошові кошти у сумі 3 900 доларів США із забороною його розпорядженням та користуванням, які вилучені за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_9 .
Клопотання мотивоване тим, що 03.02.2021 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, згідно п. 3 ст. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
Врахувавши, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2021 р. клопотання слідчого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 364 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволено частково, відмовлено в частині накладення арешту на грошові кошти у сумі 3 900 доларів США у кількості 39 купюр по 100 доларів США, у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки клопотання не містило відомостей про те, що зазначені речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, матеріали клопотання не містять беззаперечних доказів, які б свідчили про належність зазначених у клопотанні грошових коштів 3 900 доларів США ОСОБА_17 , слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, до ЄРДР за № 0001189 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом того, що 07.12.2020 р. до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві з Миколаївського управління внутрішньої безпеки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшла заява ОСОБА_12 , яка перебуває на посаді інспектора взводу № 1 роти поліції особливого призначення ГУНП в Миколаївській області, та повідомила про вчинення кримінального правопорушення пов`язаного зі зловживанням своїм службовим становищем з боку начальника управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 , яка з метою одержання неправомірної вигоди вступила в злочинну змову з касиром управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 , які нараховують завищені безпідставні премії тим працівникам ГУНП в Миколаївській області, які погоджуються повертати частину одержаної завищеної премії ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , чим завдають Державному бюджету шкоду у вигляді надмірних витрат на оплату праці тим працівникам поліції, які за характером своєї діяльності та показникам не потребують її одержання.
02.02.2021 р. проведено невідкладний обшук у домоволодінні, в якому проживає ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання, виявлення, фіксації та вилучення відомостей та інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення, за результатами якого з металевого сейфу, розташованого в одній із кімнат будинку, виявлено та вилучено грошові кошти у вигляді доларів США, банкнотами по 100 доларів США у кількості 39 штук, на загальну суму 3 900 доларів США.
03.02.2021 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
03.02.2021 р. слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_19 , за погодженням із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, виявленого та вилученого 02.02.2021 р. під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_20 , а саме: грошові кошти у сумі 17 000 грн., грошові кошти у сумі 6 900 грн., грошові кошти у сумі 3 900 доларів США, паперовий подарунковий пакет.
22.02.2021 р. слідчим суддею Заводського районного суду м. Миколаєва відмовлено в накладенні арешту на грошові кошти у сумі 3 900 доларів США, оскільки клопотання в цій частині є необґрунтованим, не містить відомостей про те, що зазначені речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
25.02.2021 р. постановою слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_21 в якості речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, визнано вилучені під час проведення процесуальних та слідчих дій у кримінальному провадженні речі, предмети та документи, в тому числі, грошові кошти у сумі 3 900 доларів США.
15.03.2021 р. слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_8 , за погодженням із начальником відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_16 , знов звернулась до слідчого судді із клопотанням про арешт грошових коштів у сумі 3 900 грн., вилучених за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, застосування арешту майна з метою його подальшої конфіскації майна або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо він формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що такий арешт у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

З урахуванням того, що слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що грошові кошти у сумі 3 900 доларів США були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того не надано достатніх доказів про їх належність ОСОБА_9 .
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді прокурор повідомив, що у будинку по АДРЕСА_1 , окрім підозрюваної, мешкають двоє її дітей та батьки, інші місця для можливого зберігання грошових коштів членів родини, окрім металевого сейфу у кімнаті ОСОБА_9 , у будинку відсутні.
Таким чином не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання як накладення арешту на майно у права і свободи особи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 368 КК України, залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3