Справа № 721/56/21
Провадження 1-КП/721/39/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Путила кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 24.11.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Плоска, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
23 листопада 2020 року ОСОБА_4 , переслідуючи умисну мету направлену на незаконний видобуток піщано-гравійної суміші, з метою її подальшої переробки та реалізації, всупереч вимог постанови Кабінету Міністрів України за №557 від 12.07.2005 «Про затвердження порядку видачі дозволів на проведення робіт на землях водного фонду», а саме не маючи жодних дозвільних документів на проведення русло-регулюючих робіт та видобування корисних копалин, усвідомлюючи значення своїх протиправних дій, за допомогою фронтального навантажувача «CATERPILLAR 214В», держаний номерний знак НОМЕР_1 , із земель водного фонду, що розташовані в руслі річки Путилка в с. Сергії, Путильського району, Чернівецької області, здійснив незаконний видобуток піщано-гравійної суміші в кількості 8.0 метрів кубічних, яка відповідно висновку експерта №1060-Х від 29.12.2020 року є піщано-гравійною сумішшю, кількість гравію в якій становить 52 %, нанісши державі збитки в розмірі 6720,00 грн.

Органом досудового розслідування вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України - як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення свою вину визнав повністю, надав показання, що 27.10.2020 року прибув до річки Путилка в с. Сергії, Путильського району, Чернівецької області та за допомогою екскалатора, якого він винайняв у ОСОБА_5 , здійснив видобуток піщано-гравійної суміші, яку навантажив на автомобіль марки «КРАЗ», під керуванням ОСОБА_6 . В подальшому мав намір вивезти вказані природні копалини до свого господарства для укріплення дороги. Будь-яких дозвільних документів на вивіз піщано-гравійної суміші у нього немає. В скоєному розкаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкрімінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини і правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши їм положення ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та іншу природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) екологічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, a також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

Відповідно до положень пункту 3.6 «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ піску та гравію», затвердженої наказом Державної комісії України по запасах корисних копалин при Міністерстві охорони навколишнього природного середовища України №198 від 25.06.2007 піщано-гравійна порода - сипка гірська порода з вмістом гравійної складової більше 30 %.

Згідно з «Переліком корисних копалин загальнодержавного значення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994, сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, ніде не працює, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 240 КК України.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді штрафу, що на думку суду буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено. Запобіжний захід не застосовувався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні) слід вирішити у відповідності до ст. 124 КПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
Речові докази по справі, а саме:
транспортний засіб екскаватор марки CATERPILLAR 214В номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію машини являється ОСОБА_7 , що перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , переданий на відповідальне зберігання ДП "Чернівецький ОАД" філії "Путильський райавтодор" - повернути за належністю ОСОБА_5 ;
транспортний засіб спеціалізований вантажний самоскид марки КРАЗ 258Б1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 , перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , переданий на відповідальне зберігання ДП "Чернівецький ОАД" філії "Путильський райавтодор" - повернути за належністю ОСОБА_5 ;
піщано-гравійну суміш в кількості 8.0 метрів кубічних, яка була вилучена під час огляду місця події 23.11.2020 року, що зберігається на складі ДП "Чернівецький ОАД" філії Путильський райавтодор" в смт. Путила по вул. Українській, 33, Чернівецької області, конфіскувати у дохід держави;
піщано-гравійну суміш упаковану в два поліетиленові пакети за №7687356, №7687355, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Путильського ВП знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Путильського районного суду Чернівецької області від 30.11.2020 року на: піщано-гравійну суміш в кількості 8.0 метрів кубічних, вилучену під час огляду місця події 23.11.2020 року, що зберігається на складі ДП "Чернівецький ОАД" філії Путильський райавтодор" в смт. Путила по вул. Українській, 33, Чернівецької області; транспортні засоби: - екскаватор марки CATERPILLAR 214В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого гідно сідоцтва про реєстрацію машини являється ОСОБА_7 , що перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 ; - спеціалізований вантажний самоскид марки КРАЗ 258Б1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 , перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1