ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1179/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 646/5204/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження №11кп/818/1179/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені заяви захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петровське Лозівського району Харківської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.09.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України, на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2015 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.3 ст.307 КК України 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання 9 років позбавлення волі з конфіскації майна.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_8 хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання, але не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також не довів своєю діяльністю прагнення спокутувати вину за вчинений злочин.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд не врахував задовільну характеристику ОСОБА_8 , відсутність стягнень, наявність заохочення в червні 2020 року, пенсійний вік засудженого, наявність інвалідності третьої групи, а також наявність похилого віку матері. Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою задовольнити заяву про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_8 , його поведінку та ставлення до праці.

Як слідує із матеріалів провадження, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 у період відбування покарання у державній установі «Диканівська випрана колонія №12», характеризується посередньо, стягнень не мав та заохочувався один раз 24.06.2020 року за виконання покладених на нього обов`язків, на виробництві не працевлаштований за віком, не проявляє зацікавленості у роботах з благоустрою, має третю групу інвалідності.

Також судом враховано, що згідно комісією державної установи «Диканівська виправна колонія №12» від 19.08.2020 року ОСОБА_8 відмовлено в розгляді матеріалів про умовно-дострокове звільнення, оскільки останній своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

До того ж наявність лише одного заохочення за період з 27 листопада 2014 року по 01 червня 2021 року, тобто більш ніж за 6 років не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки така незначна кількість заохочень може свідчити лише про стимулювання адміністрацією колонії право слухняної поведінки засудженого.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, з урахуванням даних що містяться у характеристиці, особу засудженого, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зміст матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року про відмову у задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: