Дата документу 27.07.2021 Справа № 937/8986/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/8986/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/636/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

розглянула 27 липня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.ч. 2,3 ст. 187 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження №0002241 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України.

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання прокурора Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , в якому посилається на те, що ризики, що стали підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не змінилися.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком до 29 березня 2021 року. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись із рішенням суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. В обґрунтування доводів зазначає, що він не вчиняв злочинів, а підозра, про яку його повідомили, є необґрунтованою.

Також судом першої інстанції не було враховано, що він є інвалідом III групи, оскільки хворіє на туберкульоз, а в умовах слідчого ізолятору не отримує належного лікування, до арешту офіційно працював елеваторі.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положениями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

З огляду на заявлені обвинуваченим доводи щодо не вчинення інкримінованих йому злочинів, необґрунтованої підозри та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому та кількості епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений не може не розуміти тяжкість вчинених злочинів (ч.1 ст.263, ч.ч. 2,3 ст. 187 КК України), в результаті яких є можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, зокрема і внаслідок тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , що має свій раціональний зміст, оскільки така обставина свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

Апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існують реальні ризики можливого ухилення обвинуваченого від суду та перешкоджання кримінальному провадженнюіншим чином.

До того ж, ОСОБА_6 не працевлаштований, тобто не має законного джерела доходу, неодноразово, а саме 4 рази притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що вочевидь свідчить про усталеність протиправної поведінки на підтверджує наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення.
Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обранняОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, як того просив захисник, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Посилання обвинуваченого щодо погіршення його стану здоров`я документального підтвердження не знайшло і об`єктивних даних про це матеріали провадження не містять.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 29 березня 2021 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4