Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/372/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2021 року, якою
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слободзея, Республіка Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого; раніше неодноразово судимого, по даній справі:
- 03.04.2018 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.09.2020 за ч.2 ст. 187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна,
відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з клопоатнням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та відмовлено у задоволенні клопотанняпро умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судове рішення мотивовано тим, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 13.03.2017, за час відбування покарання допустив 4 (чотири) порушення встановленого порядку відбування покарання, за які притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний час останнє стягнення у вигляді догани від 17.03.2021 не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.
Також з особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_8 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.
Клопотання засудженого ОСОБА_8 та матеріали особової справи останнього за № 244-В-20 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинене кримінальне правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
Крім того, судом при винесенні вироку повністю зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі з 03.04.2018 до 21.09.2020 тобто набрання законної сили вироком.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_9 та звільнити його від відбуття покарання.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, отримав одне непогашене стягнення після подачі клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. До роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь у роботах з благоустрою, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується, виконує роботи із самообслуговування, був 2 рази заохочений за сумлінну поведінку.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від покарання. Також просить зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.09.2020 до 10.12.2020.
Сої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його позбавили права на справедливий суд, він став жертвою дискримінації по національній ознаці, не розуміючи української мови він був позбавлений права на захист.
Під час розгляду клопотання у суді першої інстанції були працівники установи, які попереднього розглядали його клопотання.
Також на думку апелянта він не бачить підстав у відмови у задоволенні його клопотань.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.
Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і апеляційний суд.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не факт відбування їм встановленій частині покарання, а виправлення засудженого. До того ж, засуджений не має жодного заохочення.

Зваживши усі вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Як вбачається з матеріалів клопотання, Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2018 зміненим ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.09.2020 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 08 років 06 місяців з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю; визначено строк відбування покарання рахувати з 03.04.2018, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 08.03.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін (а.о.с. 29-37, 39-45, Т.1 ч.1). Згідно розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2018 набрав законної сили 21.09.2020.

З характеристики на засудженого ОСОБА_8 затвердженою начальником ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6» вбачається, що засуджений з 13.03.2017 перебував в Черкаському СІЗО. За час перебування в установі допустив три порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у виді попередження, догани та поміщення до карцеру, засуджений працював в господарчій обслузі, проявляв добросовісне ставлення до праці, залучався до робіт без оплати праці, приймав участь в роботах з благоустрою установи, за що був два рази заохочений правами начальника установи. З 10.12.2019 відбуває покарання в Кропивницькій ВК (№ 6) - за час перебування в установі допустив одне порушення встановленого режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи у вигляді оголошення йому догани, стягнення виражалось в зберіганні заборонених до використання засудженими речей та предметів.
Засуджений ОСОБА_8 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання, призначену судом, вважає надто суворою.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи.
До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться з розумною ініціативою.
Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений відпрацював 2 години.
Відповідно до ст. 126 КВК України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, відповідно до ст. 127 КВК України соціально корисну активність не проявляє.
Засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував.

Крім того, необхідно зазначити про те, що на комісії Кропивницької виправної колонії № 6 27.04.2019 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_8 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 1990 року, до нього раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте він вчиняв нові злочин протягом строку невідбутої частини покарання. А тому, на думку колегії суддів у разі звільнення його умовно-достроково є високий ризик вчинення ним нового злочину.
На думку колегії суддів, починаючи з 1990 року ОСОБА_8 належних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.

За таких підстав, колегія суддів погоджується з думкою районного суду що
ОСОБА_8 не повністю довів своє виправлення, оскільки характеризується посередньо, за час відбування покарання допустив чотири порушення - останнє стягнення у вигляді догани від 17.03.2021 не погашене та не зняте у встановленому законом порядку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Доводи ОСОБА_7 стосовно того, що ОСОБА_8 довів своє виправлення колегією суддів не можуть бути враховано, оскільки останній за час перебування в установі попереднього має стягнень в два рази більше ніж подяк.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого про перерахунок строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, необхідно зазначити наступне.
Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Вимоги абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, встановлюють те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Таким чином обвинуваченому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VIII зараховується строк попереднього ув`язнення, яке застосовувалось до нього до набрання вироку законної сили.
Як вбачається з матеріалів вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2018 набув законної сили з 21.09.2020.
Отже, колегія суддів погоджується з думкою судді першої інстанції, що клопотання засудженого про зарахування у строк призначеного покарання та врахування у строк попереднього ув`язнення часу його перебування в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили, не відповідає зазначеним вище вимогам кримінального законодавства та не підлягає задоволенню.
А тому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_8 про зарахування у строк призначеного покарання та врахування у строк попереднього ув`язнення часу його перебування в слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили.
При цьому як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_8 ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21.09.2020на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року зараховано у строк покарання час попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21.06.2017 року по день набрання вироку законної сили.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 березня 2021 року, якою ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4