№ 1-кп/756/154/21
В И Р О К

іменем України

15 березня 2021 року м. Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,
потерпілої ОСОБА_13 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005336 від 07.06.2017, за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, незаміжньої, такої, що має вищу освіту, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої офісним службовцем у ТОВ «Комерц Плаза», раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
23.04.2017, близько 20:50 год., ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 (далі автомобіль марки «Nissan Note»), рухаючись у крайній лівій смузі руху проїзної частини по вул. Богатирській, 9 з боку м. Вишгорода в напрямку
вул. Полярної у м. Києві, проявила неуважність до дорожньої обстановки та, наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, який був обладнаний відповідною дорожньою розміткою та дорожніми знаками, і перед яким зменшували швидкість інші транспортні засоби, що рухалися у сусідніх смугах руху, не переконалася, що на пішохідному переході немає пішохода для якого може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшила швидкість та не зупинилася, чим порушила вимоги пунктів 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, в результаті чого здійснила наїзд керованим нею транспортним засобом на пішохода ОСОБА_13 , котра, ведучи велосипед у руках, переходила проїзну частину дороги по вказаному вище нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля марки «Nissan Note» під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_13 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 свою вину та цивільний позов у кримінальному провадженні визнала частково та показала, що 23.04.2017 ввечері вона, керуючи автомобілем марки «Nissan Note», рухалася зі швидкістю 50-60 км/год у третій крайній лівій смузі проїзної частини руху по освітленій дорожніми ліхтарями вулиці Богатирській у м. Києві з боку м. Вишгорода. Під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, про знаходження якого їй заздалегідь було відомо, і візуально бачивши на значній відстані (відстань у метрах точно сказати не змогла) дорожні знаки, які позначали на проїжджій частині нерегульований пішохідний перехід, вона почала пригальмовувати за 40-50 м до нього (з якої та до якої швидкості повідомити суду також не змогла). У цей час з-за автомобіля чорного кольору, який рухався у другій смузі руху у попутному напрямку паралельно з ОСОБА_10 , вийшла жінка з велосипедом. ОСОБА_10 почала гальмувати, проте уникнути наїзду на жінку їй не вдалося, і вона здійснила наїзд на пішохода з велосипедом на нерегульованому пішохідному переході, в результаті чого остання впала на проїзну частину дороги. При цьому ОСОБА_10 зазначила, що оглядовість пішохідного переходу була обмеженою для неї через автомобіль чорного кольору, який рухався в сусідній смузі руху в попутному напрямку.
Після проведення судової автотехнічної експертизи, обвинувачена визнала свою провину у вчиненому та щиро розкаялась. Свою попередню позицію щодо часткового визнання вини пояснила неякісним проведенням досудового розслідування, що перешкоджало їй усвідомити всі обставини вчиненого нею.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15.04.2019 та план-схеми до нього, проведеного за участю обвинуваченої ОСОБА_10 , а також її захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 та у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2019, було відтворено подію ДТП, яка сталася 23.04.2017 (а.к.п. 181-184, т. 3).
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 показала, що 23.04.2017, приблизно о 21:00 год., вона їхала на велосипеді до свого місця проживання. Під`їхавши до нерегульованого пішохідного переходу на вул. Богатирській у м. Києві, вона встала з велосипеда, подивившись ліворуч проїзної частини руху в бік транспортних засобів, що наближалися, побачила, що автомобілі, які рухалися з боку м. Вишгорода у бік м. Києва на значно віддаленій відстані від пішохідного переходу, почали пригальмовувати. Пересвідчившись, що водії транспортних засобів її побачили та не відчуваючи для себе небезпеки, ОСОБА_13 з велосипедом у руках почала переходити проїзну частину вулиці по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво по ходу руху транспортних засобів. На той час були сутінки, проте проїзна частина вулиці та пішохідний перехід добре освітлювалися дорожніми ліхтарями. Перетинаючи першу і другу смуги руху проїзної частини, ОСОБА_13 бачила, що водії автомобілів пригальмовують, зокрема, відстань він неї до автомобіля, який рухався у другій смузі руху, становила близько 100 м. Перебуваючи на третій смузі руху проїзної частини на пішохідному переході, майже завершивши перехід на інший бік вулиці, ОСОБА_13 раптово відчула удар, від чого впала на проїзну частину дороги, зрозумівши, що на неї здійснив наїзд транспортний засіб.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15.04.2019 та план-схеми до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_13 , її представника ОСОБА_14 , обвинуваченої ОСОБА_10 , захисників останньої ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , а також свідка ОСОБА_16 й у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2019, було відтворено подію ДТП, що сталася 23.04.2017 (а.к.п. 177-180, т. 3).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що 23.04.2017, приблизно о 21:00 год., він, керуючи автомобілем марки «Chery Amulet» чорного кольору з увімкненим ближнім світлом автомобільних фар, рухався в середній смузі руху по вул. Богатирській у напрямку вул. Полярної у м. Києві із швидкістю близько 80 км/год. Попереду нього в середній смузі руху, а також у крайній правій смузі руху транспортних засобів не було. Потім керований ОСОБА_16 автомобіль випередив автомобіль марки «Nissan Note» червоного кольору, який рухався у крайній лівій смузі руху зі швидкістю близько 90-100 км/год. Тобто, керований ОСОБА_16 автомобіль і автомобіль марки «Nissan Note» рухалися по вул. Богатирській у такому порядку: автомобіль марки «Nissan Note» знаходився від передньої частини керованого ОСОБА_16 автомобіля на відстані 15-20 м. На відстані приблизно 100 м ОСОБА_16 побачив пішохода навпроти своєї смуги руху, який рухався по пішохідному переходу з велосипедом у руках з права на ліво відносно руху його автомобіля. Він застосував не екстрене гальмування й знизив швидкість приблизно до 40 км/год. У цей час він боковим зором побачив, що у автомобіля марки «Nissan Note», що рухався попереду нього у крайній лівій полосі, на декілька секунд загорілися вогні фар стоп сигналу, однак водій автомобіля «Nissan Note», не знижуючи у подальшому швидкість руху, продовжив свій рух. У ту мить пішохід із велосипедом у руках практично закінчив перетинати проїзну частину вулиці по пішохідному переході і знаходилася у кінці крайньої лівої смуги руху, як автомобіль червоного кольору почав гальмувати, однак здійснив наїзд на пішохода з велосипедом у руках на пішохідному переході, від чого велосипед підлетів угору, куди в ту мить подівся пішохід він не бачив. Він зупинився і припаркував свій автомобіль на узбіччі проїзної частини.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15.04.2019 та план-схеми до нього, проведеного за участю свідка ОСОБА_16 , обвинуваченої ОСОБА_10 , захисників останньої ОСОБА_12 й ОСОБА_15 та у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2019, було відтворено подію ДТП, що сталася 23.04.2017 (а.к.п. 185-188, т. 3).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що 23.04.2017, близько 21:00 він, керуючи належним йому автомобілем, рухався по вул. Богатирській у м. Києві зі сторони м. Вишгорода. Попереду нього на відстані близько 100 м рухалися два автомобілі червоний хачбек і чорний седан, марок автомобілів він не запам`ятав. У районі пішохідного переходу він почув звук гальмування автомобілів і, під`їхавши ближче до пішохідного переходу, побачив, що сталася дорожньо-транспортна пригода, на дорозі лежала жінка і велосипед. Моменту наїзду автомобіля на пішохода він не бачив, як і не бачив руху пішохода. ОСОБА_19 рухався у правій смузі руху, попереду нього рухався автомобіль чорного кольору, а в лівій смузі руху попереду нього автомобіль червоного кольору. При цьому показав, що автомобілі рухалися на одному рівні між собою зі швидкістю приблизно 70 км/год. Чи були випередження один одного вищевказаних автомобілів ОСОБА_19 пригадати не зміг.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 15.04.2019 та план-схеми до нього, проведеного за участю свідка захисту ОСОБА_19 , обвинуваченої ОСОБА_10 , захисників останньої ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , свідка ОСОБА_16 та у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2019, було відтворено подію ДТП, що сталася 23.04.2017 (а.к.п. 189-192, т. 3).
Вищевказані показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_13 підтвердили 27.02.2019 під час проведення судом одночасного допиту за клопотанням сторони захисту.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показав, що він не був безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначив, що у квітні 2017 року у вечірній час доби він повертався додому, погода була суха. Рухаючись по вул. Богатирській у м. Києві, він побачив автомобіль «Nissan Note» та жінку, яка лежала на дорозі обличчям донизу. Він зупинився та викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, потерпіла була у свідомості.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показала, що вона разом із ОСОБА_22 та ОСОБА_23 перебувала в салоні автомобіля «Nissan Note» під керуванням

ОСОБА_10 . Вона сиділа праворуч від водія на передньому сидінні пасажира. Вони поверталися з дачі, де святкували день народження ОСОБА_10 . Рухалися вони зі швидкістю приблизно 60 км/год. Праворуч від автомобіля під керуванням ОСОБА_10 у попутному напрямку руху рухався автомобіль чорного кольору, який випереджав їх автомобіль «на пів корпусу вперед», тому не було видно його задній сигнальних стопів. На відстані приблизно 3-5 м до пішохідного переходу з правого боку вибігла потерпіла і ОСОБА_10 почала гальмувати, однак зіткнення попередити не вдалося. ОСОБА_10 відразу вибігла з машини, потім вийшли вони. Потерпіла лежала на дорозі, була у свідомості. ОСОБА_21 запропонувала потерпілій випити води, потім приїхала швидка допомога, батько ОСОБА_10 та працівники патрульної поліції. Працівники швидкої допомоги надали потерпілій першу допомогу, при цьому остання відмовилася від госпіталізації. Працівники поліції забрали потерпілу.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показав, що він разом із свідком ОСОБА_21 та ОСОБА_23 перебував у салоні автомобіля «Nissan Note» під керуванням ОСОБА_10 . Він сидів позаду водія на задньому пасажирському сидінні. Вони рухалися по вул. Богатирській в крайній лівій смузі руху зі швидкістю приблизно 50-60 км/год, праворуч їх автомобіль випереджав автомобіль чорного кольору, який рухався у попутному напрямку руху, тобто оглядовість проїзної частини руху для них була обмеженою. Коли вони наблизилися до нерегульованого пішохідного переходу на відстані приблизно 2-3-4 м з-за автомобіля чорного кольору вибігла жінка з велосипедом у руках. ОСОБА_10 застосувала екстрене гальмування, однак зіткнення попередити не вдалось. Вони вибігли з автомобіля. Потерпіла лежала на дорозі, жінка була у свідомості. Працівники швидкої допомоги надали потерпілій першу медичну допомогу, потім потерпіла відмовилася від госпіталізації і її відвезли додому. Крім того показав, що потерпіла майже перейшла дорогу, контакт відбувся між заднім колесом велосипеда і лівою передньою частиною автомобіля.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показала, що вона разом із свідком

ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перебувала у салоні автомобіля «Nissan Note» під керуванням ОСОБА_10 . Вона сиділа на задньому пасажирському сидінні праворуч від водія. Приблизно о 20:30-21:00 вони рухалися по вул. Богатирській у крайній лівій смузі зі швидкістю приблизно 50-60 км/год. У попутному напрямку руху праворуч у другій смузі руху проїзної частини рухався автомобіль чорного кольору, який випереджав їх автівку «на пів корпусу», тобто оглядовість проїзної частини для них була обмеженою. Коли вони наблизилися до нерегульованого пішохідного переходу на відстані приблизно 3-4 м з-за автомобіля чорного кольору вибігла жінка з велосипедом у руках. ОСОБА_10 застосувала екстрене гальмування, однак зіткнення попередити не вдалось, контакт відбувся між заднім колесом велосипеда і лівою передньою частиною автомобіля. Вони вибігли з автомобіля. Потерпіла лежала на дорозі, жінка була у свідомості. Працівники швидкої медичної допомоги надали потерпілій першу медичну допомогу, потім остання відмовилася від госпіталізації і її відвезли додому.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що він, як працівник патрульної поліції, 23.04.2017 виїздив на місце ДТП на виклик. Коли вони прибули до місця ДТП, то побачили, що місцем ДТП є нерегульований пішохідний перехід. На пішохідному переході знаходився велосипед, а автомобіль марки «Nissan Note» біля нього, тобто було встановлено, що особа з велосипедом в руках намагалася перейти проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході, однак відбулося зіткнення. На місці ДТП вже були лікарі швидкої допомоги, які надавали першу медичну допомогу потерпілій, остання була у свідомості без видимих тілесних ушкоджень. У подальшому потерпіла в присутності лікарів та працівників патрульної поліції відмовилася від госпіталізації, а тому слідчо-оперативну групу не викликали. Оформили ДТП, встановили особу, яка керувала транспортним засобом, особу потерпілої та особи свідків, склали схему місця ДТП та протокол про адміністративне правопорушення. При цьому огляд автомобіля не проводили, механічні пошкодження учасників ДТП зазначили в схемі місця ДТП, зокрема, наявність пошкодження лаково-фарбового покриття в передній частині автомобіля та наявність подряпин на рамі велосипеда. Потім на прохання потерпілої вони відвезли її додому, а батько водія ОСОБА_10 відвіз велосипед до місця проживання потерпілої.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 підтвердив такі показання свідка ОСОБА_24 та показав, що у вечірній час 23.04.2017 він, як працівник патрульної поліції, разом з ОСОБА_24 виїздили на місце ДТП на виклик. Місцем ДТП був нерегульований пішохідний перехід зі штучним освітленням і видимістю приблизно 50-100 м. Наземний нерегульований пішохідний перехід на проїзній частині був позначений лініями дорожньої розмітки та дорожніми знаками. Він склав схему місця ДТП, де зазначив про механічні ушкодження автомобіля марки «Nissan Note». Потерпіла в їх присутності та присутності лікарів неодноразово відмовлялася від госпіталізації, тому слідчо-оперативну групу не викликали. Відібрали пояснення в учасників ДТП та свідків і на прохання потерпілої відвезли її додому.

Згідно зі схемою місця ДТП від 23.04.2017 наїзд на пішохода ОСОБА_13 автомобілем марки «Nissan Note» стався в темний час доби, при освітленні міським електроосвітленням у межах розмітки нерегульованого пішохідного переходу на відстані 2,9 м до його закінчення в крайній третій лівій смузі руху проїзної частини вул. Богатирська, 9 у м. Києві. Проїзна частина призначена для руху в одному напрямку та має три смуги руху, які позначені дорожньою розміткою 1.5 Правил дорожнього руху. Дорожнє покриття загальною шириною 12,6 м. До проїзної частини ліворуч та праворуч примикає бордюрний камінь. Нерегульований наземний пішохідний перехід позначений дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 Правил дорожнього руху. Контакт між пішоходом та автомобілем стався передньою правою частиною автомобіля марки «Nissan Note» та лівим боком корпусу тіла пішохода. Зафіксовано, що місцем зіткнення пішохода та автомобіля марки «Nissan Note» є крайня третя ліва смуга руху проїзної частини на вул. Богатирській, 9 у м. Києві. В момент наїзду на пішохода, останній рухався з права на ліво відносно місця розташування автомобіля марки «Nissan Note». Згідно додатку до схеми місця ДТП автомобіль марки «Nissan Note» має пошкодження лакофарбового покриття переднього бамперу з правої сторони, велосипед марки «Winner Jaguar Pro» подряпини рами (а.к.п. 5, т. 2).
На виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 20.03.2019 з метою перевірки показань потерпілої ОСОБА_13 , обвинуваченої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , даних ними в ході судового провадження, в сукупності з даними, отриманими в результаті проведення слідчих експериментів з указаними учасниками кримінального провадження, 20.12.2019 було проведено судову автотехнічну експертизу № 19/12/1-130-СЕ/19 (комісійну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу).

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 20.12.2019 № 19/12/1-130-СЕ/19:

у даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Nissan Note» ОСОБА_10 повинна була діяти відповідно до вимог пунктів 18.1. та 18.4. Правил дорожнього руху;

у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Nissan Note» ОСОБА_10 з моменту виходу пішохода на пішохідний перехід шляхом виконання вимог пунктів 18.1. та 18.4. Правил дорожнього руху мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_13 ;

у даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Nissan Note» ОСОБА_10 вбачається невідповідність вимогам пунктів 18.1. та 18.4. Правил дорожнього руху;

невідповідності дій водія автомобіля «Nissan Note» ОСОБА_10 вимогам пунктів 18.1. та 18.4. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 60-78, т. 3).

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 22.06.2017 №927/Е пішохід ОСОБА_13 у результаті даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження:

а) закриту травму правої гомілки: крайовий перелом латеральної кісточки правої великогомілкової кістки (з невеликим зміщенням уламків), що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я;

б) закриту черепно-мозкова травму: рана (визначена клінічними лікарями як забійна) верхньої губи; множинні садна обличчя (без опису морфології); синці обох навколо орбітальних ділянок (без опису морфології); перелом луски лобної кістки зліва (лінія якого розповсюджується на ліву виличну кістку та велике крило основної кістки (основа черепа)); переломи нижньої та передньої стінок лівої верхньощелепної пазухи; субарахноїдальний крововилив. За критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння;

в) садно м`яких тканин у ділянці лівого коліна (без опису морфології), що відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Характер та відома морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися (комплекс ушкоджень у ділянці голови та правої гомілки за рахунок ударної дії тупих предметів; садна по механізму ковзання, тертя, дарів під кутами або комбінації таких впливів) у строк, вказаного терміну, тобто 23.04.2017 внаслідок автомобільної травми зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.

Морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень свідчать, що комплекс тілесних ушкоджень у ділянці голови закрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння (а.к.п. 18-24, т. 2).
Тобто між подією транспортної пригоди, що сталася 23.04.2017, та отриманням
ОСОБА_13 тілесних ушкоджень є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_16 про обставини події кримінального правопорушення на предмет їх достовірності, суд вважає, що показання потерпілої ОСОБА_13 є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, які суд визнає належними, допустимими й достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.
Про факт наїзду на потерпілу ОСОБА_13 автомобілем марки «Nissan Note» під керуванням ОСОБА_10 у крайній лівій смузі руху проїзної частини на наземному нерегульованому пішохідному переході, позначеному лініями дорожньої розмітки та дорожніми знаками, ствердив свідок ОСОБА_16 , який був безпосереднім очевидцем даної дорожньо-транспортної пригоди.
З метою перевірки показань потерпілої ОСОБА_13 , обвинуваченої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 про обставини події кримінального правопорушення, даних ними в ході судового провадження, в сукупності з даними, отриманими в результаті проведення слідчих експериментів за їх участі, 20.12.2019 було проведено судову автотехнічну експертизу № 19/12/1-130-СЕ/19 (комісійну автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу). Експертів було повідомлено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до положень статей 70, ч. 1 ст. 102 КПК України, про свідчать їх особисті підписи ( а.к.п. 63, т. 3).

Висновок автотехнічної експертизи від 20.12.2019 № 19/12/1-130-СЕ/19 є належним чином мотивованим і обґрунтованим, складений експертами, що мають достатній стаж експертної роботи, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають їх подвійного тлумачення і не містять суперечностей.
Зважаючи на встановлене, показання обвинуваченої ОСОБА_10 про обставини ДТП, в тому числі про параметри руху автомобілів «Chery Amulet» та «Nissan Note», про параметри зближення автомобілів із пішоходом, а також про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась через те, що оглядовість пішохідного переходу була обмеженою для ОСОБА_10 через автомобіль марки «Chery Amulet» під керуванням ОСОБА_16 , який рухався в сусідній смузі руху в попутному напрямку, суд до уваги не бере та оцінює критично.
У результаті судового провадження судом беззаперечно встановлено, що між допущеними ОСОБА_10 порушеннями Правил дорожнього руху та наслідками у виді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_13 є причинно-наслідковий зв`язок.
Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що 23.04.2017 близько 20:50 на вул. Богатирській, 9 у м. Києві у крайній лівій смузі руху проїзної частини з боку м. Вишгорода в напрямку вул. Полярної у м. Києві за участю пішохода ОСОБА_13 та автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 сталася дорожньо-транспортна пригода за вини останньої, котра проявила неуважність до дорожньої обстановки та, наближаючись до наземного нерегульованого пішохідного переходу, позначеного лініями дорожньої розмітки та дорожніми знаками, на якому перебував пішохід, і перед яким зменшували швидкість інші транспортні засоби, що рухалися у сусідніх смугах руху, обвинувачена не переконалася, що на пішохідному переході немає пішохода для якого може бути створена перешкода чи небезпека, не зменшила швидкості руху автомобіля, не зупинилася та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка, ведучи велосипед у руках, переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході з права на ліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 . У результаті цього пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, в тому числі й тяжкі тілесні ушкодження.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_10 порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: пункту 18.1., згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» та пункту 18.4. згідно з яким «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченій
ОСОБА_10 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_10 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставин, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачена щиро покаялась, частково відшкодувала моральну шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченій ОСОБА_10 міри покарання судом враховується її відношення до вчиненого, матеріали, що її характеризують, що обвинувачена за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судима.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, вчиненим із необережності, відсутність у кримінальному провадженні обставин, що обтяжують покарання. Також суд ураховує дані про особу винної, котра має вищу освіту, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.к.п. 52-57, т. 2), за місцем теперішньої та попередньої роботи характеризується виключно позитивно (а.к.п. 9, 12, т.4), на сьогодні проживає разом із батьком ОСОБА_26 й за місцем проживання також характеризується позитивно (а.к.п. 10,11, т. 4). Крім того, суд приймає до уваги й те, що в 2017 році ОСОБА_10 було нагороджено «Подякою» за волонтерську допомогу бійцям у зоні Антитерористичної операції (а.к.п. 13, т.4).

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_10 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останній основного покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину, дані про особу останньої, зокрема, її вік, те, що вона вперше вчинила злочин, який відноситься до категорії необережних, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_10 положення ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням з визначенням тривалості іспитового строку з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченої ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про доцільність призначення обвинуваченій альтернативного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 цього Кодексу, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, враховує дані про особу обвинуваченої, ступінь тяжкості та наслідки скоєного злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, позицію потерпілої, яка не вважає за необхідне призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення по суті позовних вимог потерпілої, суд ураховує наступне.
20.09.2017 потерпіла ОСОБА_13 подала цивільний позов з вимогою про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_10 на її користь матеріальної та моральної шкоди в сумі 10 457,03 та 100 000,00 грн відповідно (а.к.п. 34-49, т. 1).
20.10.2017 потерпіла ОСОБА_13 подала уточнений цивільний позов з вимогою про стягнення на її користь: із Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» (далі Страховик) матеріальної шкоди в сумі 11 201,85 грн та моральної 560,09 грн; з ОСОБА_27 моральної шкоди в сумі 99 439,91 грн (а.к.п. 60-78, т. 1).
У запереченні (відзив) на цивільний позов від 26.01.2018 Страховик, не оспорюючи чинності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ9449045, яким 25.09.2016 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 , зазначає про те, що потерпіла особисто не зверталась до Страховика із заявою про страхове відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку у строк, передбачений ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV), а тому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог (а.к.п. 122-123, т. 1).
У відповіді на заперечення (відзив) від 18.06.2018 потерпіла наводить доводи на спростування позиції Страховика про наявність законних підстав для відмови в задоволенні позовних вимог цивільного позову. Зокрема зазначає, що цивільний позов у кримінальному провадженні подано до суду з дотриманням положень підпункту 37.1.4 пункту 37.1 ст. 37 Закону №1961-IV (а.к.п. 164-166, т. 1).
23.02.2018 потерпіла ОСОБА_13 подала до суду заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_27 на належного відповідача ОСОБА_10 за уточненим цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином (а.к.п. 135-137, т. 1).
Згідно копії квитанції від 27.11.2020 обвинуваченою ОСОБА_10 було перераховано ОСОБА_13 на рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.
У судовому засіданні прокурор вважав, що цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню в межах доведеності обставин, зазначених потерпілою; остання та її представник, кожен окремо, посилаючись на доведеність всіх обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, просили цивільний позов задовольнити; обвинувачена та її захисники, кожен окремо, просили суд частково задовольнити позовні вимоги за уточненим цивільним позовом потерпілої.
Дослідивши матеріали заявленого цивільного позову та докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд вважає частково доведеними підстави та розмір цивільного позову з огляду на таке.

Заперечення Страховика у відзиві на цивільний позов у кримінальному провадженні з приводу того, що Позивач усупереч визначеного Законом №1961-IV строку не зверталась до Страховика із заявою про страхове відшкодування, то, на переконання суду, такі доводи є необґрунтованими з огляду на правовий висновок, сформульований Верховним Судом у постанові від 11.12.2019 (справа №465/4287/15), зокрема, про те, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Правильним є висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду в межах річного строку.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 цього Кодексу особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У судовому засіданні встановлено, що 23.04.2017 приблизно о 21:00 ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 , порушила вимоги пунктів 18.1., 18.4 Правил дорожнього руху та здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_13 , внаслідок чого останній було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно зі схемою місця ДТП від 23.04.2017 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Страховий капітал» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ9449045 з терміном дії до 24.09.2017, що було перевірено та зазначено у схемі місця ДТП інспектором роти №5 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_25 (а.к.п. 25, т. 2).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.07.2016 № АЕ9449045 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Nissan Note» д.н.з. НОМЕР_1 VIN-код НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована Страховиком зі страховим лімітом у 100 000 грн за шкоду, заподіяну майну, та 200 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю. Розмір франшизи 500 грн (т.4, а.к.п. 8).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються вищевказаним Законом України №1961-IV.
Відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та майнових інтересів страхувальників.
Положеннями статей 1, 6, 9 Закону №1961-IV передбачено, що потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону №1961-IV обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Статтею 23 Закону №1961-IV передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.
Згідно із п. 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Потерпілою ОСОБА_13 на обґрунтування цивільного позову в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, були надані розрахункові документи (чеки та акт виконаних робіт), які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням (а.к.п. 38-50, 60-78, т. 1).
Загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову (первинного та уточненого), розрахований відповідно до наданих документів на обґрунтування розміру витрат, пов`язаних з лікуванням, та становить 11 201,85 грн.
Представником відповідача (Страховика) не надано заперечень щодо розміру матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілої, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком відповідача, а тому суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування витрат, понесених ОСОБА_28 на лікування, в сумі 11 201 (одинадцять тисяч двісті одна) грн 85 коп., оскільки остання надала докази, сукупність яких є достатньою для підтвердження розміру витрат, які підлягають стягненню із Страховика в повному обсязі в рахунок відшкодування шкоди, заподіяною життю та здоров`ю.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене, доведений розмір витрат, які підлягають стягненню із Страховика в рахунок відшкодування шкоди, заподіяною життю та здоров`ю, підлягає зменшенню на суму франшизи та становить 10701,85 грн. (11201,85-500 =10701,85).

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з пунктом 1 ч. 2 цієї норми Кодексу моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльність, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями частин 3, 4 ст. 23 ЦК України внормовано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір компенсації моральної шкоди позивачу суд визначає з урахуванням роз`яснень, що містяться у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках.

Так, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу ОСОБА_13 , суд враховує психоемоційний стан та переживання останньої, оскільки внаслідок ДТП вона перенесла емоційний стрес і переживання, викликані необхідністю відновлення такого стану та приходить до висновку про доведеність розміру компенсації моральної шкоди на користь ОСОБА_28 в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Разом із тим, положеннями ст. 261 Закону №1961-IV передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Отже, розмір компенсації заподіяної ОСОБА_13 моральної шкоди, яка відшкодовується Страховиком, становить 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, (5% від 11 201,85) і складає 560 (п`ятсот шістдесят) грн 10 коп.
У зв`язку з цим, розмір доведеної компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_10 слід зменшити на суму 560,09 грн. та враховуючи часткового відшкодування ОСОБА_10 . ОСОБА_13 моральної шкоди у сумі 5 000 грн., тобто з обвинуваченої ОСОБА_10 підлягає стягненню розмір компенсації моральної шкоди в розмірі 44 439 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 91 коп. (50 000-560,09 - 5 000).
Процесуальні витрати на залучення експерта під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований щодо обвинуваченої ОСОБА_10 під час досудового слідства на строк до 21.09.2017 включно, не продовжувався.
Керуючись положеннями статей 373, 374, 375, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_10 та Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 33б; ЄДРПОУ: 32206908) на користь ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 10701,85 (десять тисяч сімсот одна) грн 85 коп.
Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, бульв. Тараса Шевченка, 33б; ) на користь ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) моральну шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, в сумі 560 (п`ятсот шістдесят) грн. 10 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_13 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 44 439 (сорок чотири тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 91 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів до проведення судових експертиз 8912 (вісім тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 37 коп. на користь держави (ГУК у м. Києві/Оболонський район 24060300, , рахунок UA 0026006, банк отримувача: Казначейство України, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження.
Речовий доказ, а саме медичну карту стаціонарного хворого № 11333/588 повернути до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1