Справа № 487/752/21
Провадження № 1-кс/487/1574/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001189 від 07.12.20, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просив зобов`язати слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001189 повернути вилучені у нього 02.02.2021 року під час обшуку грошові кошти в сумі 3900 доларів США.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 02.02.2021 року під час проведення слідчим СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, обшуку за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_1 , було вилучено належне йому майно, а саме грошові кошти в сумі 3900 доларів США. 22.02.2021 року слідчий суддя частково задовольнив клопотання слідчого, відмовивши в арешті зазначених коштів. Самостійно гроші йому слідчий не повернув, тому 05.03.2021 року він звернувся до слідчих слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001189 з клопотанням про повернення належного йому майна, проте до теперішнього часу грошові кошти в сумі 3900 доларів США.

Заявник ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій прооисв розглядати скаргу буз її участі.

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив в її задоволенні відмовити.
Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши скаргу, матеріали якими заявник мотивував її доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - володільцем тимчасово вилученого майна.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, яке повинно бути подано прокурором, слідчим не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено (ч. 6 ст. 173 КПК України).

Судом встановлено, що у провадженні Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження № 0001189 від 07.12.2020 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 02.02.2021 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 вилучено ряд речей та документів у тому числі грошові кошти в сумі 3900 доларів США. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 від 22.02.2021 за клопотанням слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві задоволено частково, відмовлено у накладенні арешту на грошові кошти 3900 доларів США. Крім того, ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 від 02.04.2021 у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001189 від 07.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченою ч. 3 ст. 368 КК України про накладення арешту на майно, а саме нагрошові кошти у сумі 3900 (три тисячі дев`ятсот) доларів США у кількості 39 (тридцять дев`ять) купюр по 100 (сто) доларів США відмовлено.
Також судом встановлено, що 05.03.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві із клопотанням про повернення вилученого майна, а саме вказаних грошових коштів у сумі 3900 доларів США. Проте до теперішнього часу грошові кошти в сумі 3900 доларів США йому не повернуті.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи той факт, що в задоволені клопотання про арешт майна, відмовлено та така відмова тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 303 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Зобов`язати слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001189 від 07.12.2020 повернути ОСОБА_3 вилучені під час обшуку 02.02.2021 року грошові кошти в сумі 3900 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1