Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1615/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002289 від 08.07.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 364-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :91:427:0069, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1 ) та об`єкт незавершеного будівництва на ній за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатися та використовувати майно до постановлення у кримінальному провадженні №0002289 кінцевого рішення.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002289 від 08.07.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи діючи за попередньою змовою групою осіб зі службовими особами замовників та підрядників будівництва, проектувальників, експертних організацій та інших юридичних осіб приватного права, зловживаючи повноваженнями, вчиняють незаконні дії щодо будівництва та реконструкції об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , з порушеннями вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, будівельних норм, стандартів, правил, містобудівного законодавства, що призводить до хаотичної забудови всупереч затвердженого генерального плану та спричиняє тяжкі наслідки державним та громадським інтересам.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер :91:427:0069 із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, городництва, сінокосіння і випасання худоби.

Так, 30.06.1998 року вказану земельну ділянку на підставі державного акту на землю серії І-КВ №141760 Київським міським управлінням земельних ресурсів КМДА, виділено гр. ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_7 продала вказану земельну ділянку ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2018 року.

В ході огляду від 14.10.2020 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :91:427:0069) викопано котлован, залито сваї та споруджено конструкцію, яка на час огляду не закінчена та налічує один поверх.

Відповідно до відповіді №073-9451 від 09.12.2020 року із Департаменту ДАБК, Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за цією адресою.

Поряд з цим, на тимчасовий доступ до речей та документів щодо дозвільних та декларативних документів по будівництву на земельній ділянці кадастровий номер :91:427:0069, за адресою: АДРЕСА_1 , власником земельної ділянки ОСОБА_6 , не надано.

Також, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_6 відмовився надавати показання посилаючись на ст. 63 Конституції України.

У ході досудового розслідування, для забезпечення належного кримінального провадження, земельну ділянку кадастровий номер :91:427:0069 та об`єкт незавершеного будівництва на ній за адресою: АДРЕСА_1 - визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002289 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з підстав зазначених в ньому.

Слідча підтримала клопотання, просила його задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив у ньому відмовити. Пояснив, що підстав арешту майна відсутні.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурором клопотання мотивоване необхідністю збереження речових доказів.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Статтею 98 КПК України речовими доказами визнаються матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження , в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або утриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді даного клопотання враховується той факт, що 09.12.2020 р. слідчим Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , винесено постанову, якою визнано речовим доказом земельну ділянку з кадастровим номером :91:427:0069 та об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, слідчий суддя враховує, що у клопотанні не порушується питання законності набуття прав на зазначену земельну ділянку чи її набуття внаслідок вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Фактично доводи клопотання зводяться до констатації факту здійснення будівництва на вказаній земельній ділянці з порушенням вимог містобудівного законодавства.

Під час розгляду клопотання прокурором не доведено , що відповідне майно може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає відповідний арешт майна неспіврозмірним заходом обмеження права власності завданням даного кримінального провадження.

Стороною обвинувачення не була доведена необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 170 - 173, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0002289 відмовити;

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текс ухвали проголошено 17.02.2021 року о 17.00 год.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1