Справа № 536/292/16-к
Провадження №1-о/524/3/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року колегія суддів Автозаводського районного суду м.Кременчука у складі: Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши заяви та клопотання засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
До Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 28.07.2020 року надійшли заяви та клопотання засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року за нововиявленими обставинами. Даним вироком ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 115 КК України і призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Так, ухвалою суду від 11.08.2020 року заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без руху, та надано йому строк для усунення недоліків.
26.08.2020 року заявником отримана вказана ухвала, про що свідчить розписка (а.с. 27 т.7).
На виконання вказаної ухвали засудженим ОСОБА_4 до суду надіслано заяву про усунення недоліків від 26.08.2020 року, 4 клопотання від 25.08.2020 року, клопотання від 11.09.2020 року, 3 клопотання від 02.11.2020 року, клопотання від 07.11.2020 року, заяву від 17.11.2020 року, заяви-клопотання від 03.11.2020 року 23.11.2020 року, заяву від 23.11.2020 року, заяву до заяви за ново виявленими обставинами від 23.11.2020 року, клопотання від 23.11.2020 року, заяву від 24.11.2020 року, заяву від 27.11.2020 року, заяву від 17.12.2020 року, заяву відповідно до ст.. 459 КПК України від 14.12.2020 року, заяву від 23.12.2020 року, заяву від 21.12.2020 року, заяву від 13.01.2021 року, заяву від 11.03.2021 року.
Зі змісту заяв та клопотань засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вбачається, що в них не зазначені обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та заявнику під час судового розгляду; не наведено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують факт наявності нововиявлених обставин, у розумінні п. 5 ч. 2 ст. 462 КПК України, та зміст вимог заявника. У вказаних заявах ОСОБА_4 зазначає, що він незаконно засуджений, оскільки його «підставили» вбивши іншого потерпілого також на прізвище « ОСОБА_5 », оскільки матеріали кримінального провадження мають різні номери справ. Вказані дії, на його думку, були вчинені змовою працівників правоохоронних органів та захисників задля отримання його майна. Всі заяви та клопотання містять його незгоду з вироком суду, яка вже була оцінена при розгляді справи та ухваленні вироку Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 26 грудня 2016 року, який було переглянуто Апеляційним судом Полтавської області та 02 серпня 2018 року було постановлено ухвалу, якою вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року залишено без змін. Крім цього, постановою колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду від 30 січня 2020 року, вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
Всі обставини, на які посилається засуджений як на нововиявлені обставини зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди із прийнятим судовим рішенням та на переконання суду не відносяться до нововиявлених обставин.
Також засудженим ОСОБА_4 подано клопотання про розгляд його заяви за нововиявленими обставинами судом присяжних, та заяви про відвід колегії суддів та суддів Автозаводського районного суду м.Кременчука.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 429 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повертається, якщо особа не усунула недоліки заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яку залишено без руху, в установлений строк.
Згідно з статтею 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до положень статті 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: найменування суду, до якого подається заява про перегляд; прізвище, ім`я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає заяву, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, про перегляд якого за нововиявленими обставинами подається заява; обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду; перелік документів та інших матеріалів, які додаються.
Зважаючи на вищезазначені норми Закону нововиявлені обставини характеризуються: ознаками невідомості їх суду з причин, які від нього не залежать; істотність цих обставин для справи; наявність нововиявлених обставин у об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість виявлення цих обставин під час провадження у справі та постановлення вироку у зв`язку з невідомістю їх суду; відкриття цих обставин після вступу вироку у законну силу.
Нововиявленими обставинами в процесуальному праві є узагальнена категорія юридичних фактів, які мають суттєве значення для вирішення справи, але не були відомі суду та іншим учасникам процесу на момент постановлення рішення, внаслідок чого була допущена судова помилка. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: їх існування на час розгляду справи; те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; істотність даних обставин для розгляду справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.
Кримінальним процесуальним кодексом України в якості форми безпосередньої участі народу у здійсненні правосуддя в України запроваджено інститут присяжних.
Відповідно до положень статей 124,127 Конституції України народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних визначених законом випадках (редакція Закону № 1401-VIII від 02.06.2016 року).
Кримінальне провадження в суді присяжних є особливим порядком кримінального провадження, покликаним забезпечити додаткові гарантії особам, обвинуваченим у вчиненні найбільш тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Залежно від волевиявлення обвинуваченого у справах цієї категорії може застосовуватись одна з двох альтернативних судових процедур: загальний порядок судового розгляду колегією у складі трьох професійних суддів; провадження у суді присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних ( ч.1 ст. 31 КПК України).
Така альтернативність покликана сприяти дотриманню балансу між економією процесуальних засобів та гарантіями дотримання прав особи у кримінальному судочинстві. Відповідні гарантії полягають у праві обвинуваченого заявити клопотання про розгляд його справи або колегією професійних суддів, або судом присяжних. Можливість вибору між різними процесуальними формами відправлення правосуддя передбачає обов`язок держави в особі її уповноважених органів та службових осіб забезпечити свободу цього вибору та його практичну реалізацію.
Відповідно до ч.2 ст. 383 КПК України суд присяжних утворюється при місцевому загальному суді першої інстанції.
Розгляд кримінального провадження судом присяжних проводиться за сукупністю таких умов: 1) обвинувальний акт щодо особи передано на розгляд суду першої інстанції; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі; 3) під час підготовчого судового засідання обвинувачений заявив клопотання про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних.
Разом із цим, для інших стадій судового провадження ( перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, за ново виявленими або виключними обставинами) можливість здійснення кримінального провадження судом присяжних процесуальним законом не передбачено. Вказане обумовлене відмінностями цих стадій від стадії провадження в суді першої інстанції, пов`язаними з межами та процедурою судового розгляду, їх спеціальним завданням (перевірка законності та обґрунтованості судового рішення), а також наявністю іншого процесуального статусу особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження з перегляду судового рішення.
Так, за змістом статей 459-467 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає собою стадію, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Предметом судового розгляду в порядку провадження за ново виявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема, вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину. Після набрання вироком законної сили, особа, щодо якої здійснювалось кримінальне провадження, вже не має статусу обвинуваченого, натомість залежно від прийнятого судом рішення вважається засудженою або виправданою. Забезпечення додаткових гарантій для такої особи у виді перегляу вироку щодо неї за ново виявленими обставинами судом присяжних процесуальний законом не передбачає.
Такий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від від 4 листопада 2019 року справі № 496/4533/17 провадження № 51-9834 кмо 18, відповідно до якого за змістом ч.3 ст. 31, ч.2 ст. 383, ст.. 384 КПК України, обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, має право на розгляд кримінального провадження щодо нього в суді першої інстанції судом присяжних, проте таке право не виникає на стадії перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.
Правове регулювання відводу судді визначається статтями 75, 76 КПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу.
Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до частини першої статті 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Обставинами, на які посилається засуджений у своїх заявах про відвід колегії суддів, є передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інші обставини, які викликають сумнів у їх неупередженості.
Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Згідно пунктів 1,2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
При цьому за вимогами ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути мотивованим.
Так, в п.43 рішення ЄС у справі Веттштайна (Wettstein) визначено, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
Таким чином, на думку суду, не може бути підставою для відводу заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами, що зводиться лише до незгоди з винесеним рішенням.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).
Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.
Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення - зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що заяви та клопотання ОСОБА_4 про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.12.2016 року не відповідають вимогам п.5 ч.2 ст. 462 КПК України, які б могли бути визнані судом нововиявленими обставинами згідно з ст. 459 КПК України, а тому відповідно до вимог ч.3 ст. 464 КПК України підлягають поверненню заявнику, а клопотання про розгляд заяви за ново виявленими обставинами судом присяжних та заяви про відвід колегії суддів задоволенню не підлягають.
На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 429, 464 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяви та клопотання ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2016 року - повернути заявнику.
Роз`яснити заявнику, що залишення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду.
В клопотанні про розгляд заяви за нововиявленими обставинами судом присяжних та заявах про відвід колегії суддів - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3