Справа № 587/193/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000043 від 20 жовтня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, азербайджанця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, який проходить військову службу за контрактом, водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , несудимого

за ч. 4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року, у добровільному порядку 22 грудня 2017 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2019 року № 316 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, постановлено на всі виду забезпечення та призначено на посаду водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватись вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 лютого 2014 року «Про тимчасову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.

Але, солдат ОСОБА_4 , проходячи військову службу за контрактом, в умовах особливого періоду, з 09 жовтня 2020 року о 08-00 годині до 13 листопада 2020 року без поважних причин, без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників на з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що він наказом командира військової частини від 29 жовтня 2019 року зарахований до списків особового складу частини та призначений на посаду водія-заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 . З 20 серпня по 04 вересня 2020 йому було надано щорічну відпустку та 05 вересня 2020 року він повинен був повернутися до військової частини. Але він направився до приватної клініки в м. Стамбул і лише 07.10.2020 року був виписаної з неї. Зазначив, що не зважаючи на те, що він повинен був повернутись після закінчення лікарняного, вказав, що усвідомлював, що він є військовослужбовець, в умовах особливого періоду, наслідки розумів, але вирішив ще на певний час залишитися вдома, не повідомивши командування. В подальшому, він добровільно з`явився до військової частини.

Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій немає, то суд згідно ст. 349 КПК України за відсутності заперечень з боку учасників судового розгляду визнав недоцільним виклик свідків по справі, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, так як він будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується позитивно та має задовільний стан здоров`я.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

Виходячи з принципів законності, справедливості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся, враховуючи наявні у справі обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України і призначити покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу на користь держави.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 393, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 800 (вісімсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1