ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5780/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/184/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю підозрюваного - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

прокурора - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/184/21 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та застосовано щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 8 (восьми) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 18160 (вісімнадцять тисяч сто шістдесят) гривень.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Аргументує скаргу відсутністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України та необґрунтованістю підозри в частині кваліфікації злочину за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Крім цього зазначає, що факт порушення ОСОБА_6 умов домашнього арешту мав місце в іншому кримінальному провадженні, а тому він не стосується даного кримінального провадження та не може братись слідчим суддею до уваги при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу.

Посилається на те, що ОСОБА_6 належним чином виконує процесуальні обов`язки та завжди з`являється на судові засідання, а також має постійне місце проживання, що свідчить про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що слідчим суддею всупереч вимогам ч.4 ст. 87 КПК України було відмовлено у визнанні недопустимими доказів, які підтверджують необґрунтованість підозри.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог КПК України та основоположних прав і свобод людини.

Свої доводи мотивує відсутністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які не підтверджені жодним наявним доказом та необґрунтованістю підозри в частині кваліфікації злочину за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Вважає, що слідчим суддею порушено вимоги ст.ст. 86, 94, 110 КПК України у звязку з тим, що не було визнано очевидно недопутистимими докази, які були покладені в основу обґрунтування підозри, а саме: протоколу огляду місця події від 31.03.2021 року, копію прибуткової накладної №ПНК/TR-0042765 від 09.10.2019 року, витягу зі зміни ціни закупки, протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 01.04.2021 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 від 31.03.2021 року та ОСОБА_12 від 01.04.2021 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити з викладених у них мотивів, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за наступних обставин: 31.03.2021 приблизно о 13 год. 25 хв. у ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні торгового центру «Епіцентр», розташованого на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 31.03.2021 приблизно о 13 год. 25 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні ТЦ «Епіцентр», розташованого на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, де підприємницьку діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К», переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть поміченими сторонніми особами, таємно повторно з корисливих мотивів шляхом вільного доступу з торгового стелажа вказаного магазину викрав 3 свердла торгової марки «Sparkyd 12x90 mm», 10 свердл торгової марки «DeWaltExtreme2 DT5048 6,0 mm» та 1 свердло торгової марки «DeWaltExtreme2 DT5046 5,0 mm» загальною вартістю 1271 грн 61 коп., які заховав під верхній одяг, у який був одягнений. Надалі ОСОБА_6 пройшов через касову зону, не заплативши за вказане майно, та вийшов з приміщення торгового центру. Однак розпорядитись викраденим ОСОБА_6 не зміг, оскільки одразу після виходу був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «Епіцентр К». Таким чином ОСОБА_6 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі. 01.04.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, враховано наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального злочину, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, відомості з яких в достатній мірі вказують на можливість вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: протоколом огляду місця події від 31.03.2021, зі змісту якого вбачається, що об`єктом огляду є приміщення служби безпеки та в подальшому торговий зал торгового центру «Епіцентр» на вул. Поліській, 7 у м. Тернополі, а також що під час даної слідчої дії здійснено вилучення 14 свердел, які перед цим були виявлені службою безпеки у ОСОБА_6 ; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 01.04.2021, який зазначив про обставини вчиненого кримінального правопорушення за фактом викрадення у ТЦ «Епіцентр» 14 свердел; копія прибуткової накладної № Пнк/TR-0042765 від 09.10.2019 та витяг зі зміни ціни закупки, якими підтверджується можлива вартість викраденого майна; протоколи допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 від 31.03.2021 та ОСОБА_12 від 01.04.2021, які є працівниками служби безпеки ТЦ «Епіцетр» та повідомили про обставини вчиненого кримінального правопорушення; протокол огляду предмету від 01.04.2021.

Такий висновок слідчого судді цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити наступні дії, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику переховування підтверджується тим, що, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за вчинення якого, з врахуванням положень ст.68 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у даному провадженні. Даний висновок, колегії суддів, узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та представника потерпілого у даному кримінальному провадженні вказує зокрема те, що ОСОБА_6 обізнаний про місце роботи представника потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а тому усвідомлюючи тяжкість можливого покарання з вчинення злочину, в якому він підозрюється, може впливати на даних осіб, шляхом залякування з можливою метою зміни ними своїх показань.

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, свідчить, зокрема наявний факт стійкої злочинної діяльності ОСОБА_6 , оскільки, як встановлено, колегією суддів, 30.03.2021 року у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою, в іншому кримінальному провадженні, ОСОБА_6 був звільнений з під варти, а вже 31.03.2021 року, можливо, вчинив дане кримінальне правопорушення в межах цього кримінального провадження, в якому розглядається дане клопотання.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком судді про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки це не зможе запобігти вищевказаним ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Крім цього слідчим суддею враховано та оцінено в сукупності обставини, передбачені частиною першою статті 178 КПК України, та взято до уваги обставини, що свідчать про відсутність у підозрюваного зареєстрованого місця проживання, офіційного місця роботи, його соціальні зв`язки, які є слабкими, наявність на розгляді у суді ще декількох обвинувальних актів відносно ОСОБА_6 , відсутність доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, а тому колегія суддів погоджується із висновком, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також, слідчим суддею, дотримано вимог ч.3 ст. 183 КПК України та, з урахуванням особи ОСОБА_6 , його сімейного та матеріального стану, відсутності доказів, що останній має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, а також з урахуванням обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, визначено, йому заставу у розмірі 8 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку колегії суддів достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 щодо порушення, слідчим суддею, вимог ст.ст. 86, 87, 94, 110 КПК України, оскільки не було визнано очевидно недопутистимими докази, що були покладені в основу обґрунтування підозри, а саме: протоколу огляду місця події від 31.03.2021 року, копію прибуткової накладної №ПНК/TR-0042765 від 09.10.2019 року, витягу зі зміни ціни закупки, протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 01.04.2021 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 від 31.03.2021 року та ОСОБА_12 від 01.04.2021 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.5 ч.1. ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами;

Згідно п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З аналізу вказаних норм, випливає, що слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях, на стадій досудового розслідування, в той час, як на стадії судового провадження, яке включає в себе підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, правосуддя здійснюється суддею суду (колегією суддів).

Частиною 4 статті 87 КПК України зазначено, що докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Крім цього п.1 ч.1 ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Більше того, згідно з ч.1 ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Таким чином, аналізуючи в сукупності вищевказані норми, слід зазначити що слідчий суддя немає повноважень для вирішення питання допустимості доказів на стадії досудового розслідуваня, оскільки таке здійснюється суддею (колегією суддів) під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. Крім того, встановлення очевидної недопустимості доказу відбувається на стадії судового розгляду, тобто під час судового провадження та відповідно здійснюється суддею (колегією суддів), а не під час досудового розслідування.

Також, як вбачається з приписів п.1 ч.1 ст. 178 КПК слідчий суддя, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, оцінює лише вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним злочину, при цьому не вирішуючи питання належності та допустимості цих доказів, оскільки така б оцінка суперечила вимогам статті 89 КПК України.

Крім того, враховуючи вимоги ч.1 ст. 198 КПК, навіть теоретичне б визнання недопустимими, слідчим суддею, зазначених, стороною захисту, доказів, було б нівельованим, оскільки висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду.

Таким чином, з огляду на зазначене, колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо того, що слідчим суддею порушено вимоги КПК України, оскільки було відмовлено у визнанні недопустимими доказів, що підтверджують обґрунтованість підозри.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів, не встановлено порушень, які були б підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційні скарги підозрюваного та його захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді щодо підозрюваного залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_6 та його - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді