Справа № 131/219/21
Провадження № 1-кп/131/118/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 лютого 2021 р. за № 0000056 за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігорівська Холм-Жирковського району Смоленської області Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня базова, неодруженого, непрацюючого, не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 р. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, близько 01:00 год. підійшов до території домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване у АДРЕСА_2 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення та обернення його на свою користь, ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, проник через хвіртку, відчинивши її, на територію домогосподарства ОСОБА_5 . Потім, з метою крадіжки, ОСОБА_4 підійшов до будинку та через вікно, що знаходиться справа від вхідних дверей зі сторони присадибної ділянки вказаного будинку, проник всередину вказаного приміщення. В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, умисно, протиправно, перебуваючи всередині будинку, руками демонтував три чавунні радіатори опалення з різних кімнат (2 радіатори опалення на 8 секцій та 1 радіатор опалення на 14 секцій) та разом з ними покинув приміщення. А саме, різким поштовхом за допомогою плечей ОСОБА_4 відчинив із середини двері будинку та почергово виніс звідти викрадене майно.
Після цього, ОСОБА_6 поскладав радіатори опалення на сани, які заздалегідь взяв із собою, та залишивши домогосподарство ОСОБА_5 , повіз на санях викрадене майно по АДРЕСА_3 , тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріального збитку на загальну суму 1 486 грн. 50 коп. (одна тисяча чотириста вісімдесят шість гривень 50 коп.) грн., що підтверджується висновком експерта від 24.02.2021 р. ринкова вартість двох радіаторів опалення на 8 секцій кожен, виготовлених з чавуну, бувших у використанні, придатних для подальшого користування, станом на 17.02.2021 р. складала 792,80 грн. (сімсот дев`яносто дві гривні 80 коп.) та ринкова вартість одного радіатора опалення на 14 секцій, виготовленого з чавуну, бувшого у використанні, придатного для подальшого користування, станом на 17.02.2021 р. складала 693,70 грн. (шістсот дев`яносто три гривні 70 коп.).
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив його за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому зазначив, що розумів протиправність своїх дій.
Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися надавши суду заяву про проведення розгляду справи без їх участі, та вказали що претензій в тому рахунку матеріальних до обвинуваченого не має і просять його суворо не карати.
Суд, відповідно до частини 3 статті 26 КПК України та частини 3 статті 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і клопотання про дослідження яких не було заявлене сторонами кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючи даних ОСОБА_4 .
Аналізуючи показання обвинуваченого, надані стороною обвинувачення суду, докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт таємного викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Зокрема, обвинувачений в судовому засіданні даної обставини не заперечував, надавши суду чіткі та послідовні показання щодо обставин вчинення інкримінованого йому злочину. Також суд враховує, що ОСОБА_4 , як слідує з наданих ним у судовому засіданні показань, на час вчинення інкримінованого йому злочину та на час судового розгляду кримінального провадження усвідомлював протиправність своїх дій.
Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 охоплюються складом злочину, передбаченого та частиною 3 статті 185 КК України, за ознаками крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини 1 статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.
Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та надав суду чіткі й послідовні показання щодо обставин його вчинення, при цьому у вчиненому розкаявся, а також вчинив дії направлені на відшкодування потерпілому шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Крім того, суд враховує, що обвинувачений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивного боку.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданої злочином шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Як вже було зазначено судом вище, метою покарання згідно з приписами частини 2 статті 50 КК України є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
При цьому, суд також враховує, що Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 р. у справі № 298/95/16-к зазначив, що у частині 2 статті 65 КК України, встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно застосувати покарання у межах санкції, визначеної частини 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Також у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, за проведення судово-товарознавчої експертизи які становлять 686,44 (шістсот вісімдесят шість гривень 44 коп.) грн.
Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались. Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню № 0000056, а саме: чавунні радіатори опалення у загальній кількості на 30 ребер (2 батареї по 8 ребер та 1 батарею на 14 ребер - у зламаному стані на 9 та 5 ребер), залишити законному представнику потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2021 року на дане майно скасувати
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: