ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/131/21 Справа № 705/2711/14-к Категорія: ч.1 ст.152 КК України Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисників потерпілої представника потерпілоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000911 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2020 року, якою звільнено від кримінальної відповідальності
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ятранівка Уманського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.12.2012 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком в 2 роки
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000911 про обвинувачення ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
02.11.2020 в ході судового розгляду ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області задоволено клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, з подальшим закриттям кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала вмотивована тим, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення середньої тяжкості, згідно обвинувального акта, вчинене 13.12.2013 і станом на 02.11.2020 минуло більше 5 років, тобто закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. При цьому в кримінальному провадженні відсутні дані про наявність у ОСОБА_7 обмежень, передбачених ч. 3 та ч. 5 ст. 49 КК України у період досудового розслідування або судового розгляду. Судом роз`яснено, що оскільки ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності не з реабілітуючої підстави, цивільний позов потерпілої підлягає залишенню без розгляду, однак остання не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування завданої їй шкоди в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2020 щодо ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, прийняти нову ухвалу, якою задовольнити цивільний позов потерпілої в повному обсязі і стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

Вказує, що потерпілій стороні не зрозуміло з яких підстав закрито провадження щодо ОСОБА_7 , оскільки в резолютивній частині ухвали мається посилання на п. 3 ч. 2 ст. 284 КПК України - у зв`язку з досягненням податкового компромісу, однак не враховано, що обвинуваченому інкриміноване кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості. Більш того, не звернуто увагу на те, що потерпіла заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та наполягала вирішити по суті заявлений нею в кримінальному провадженні цивільний позов.

З урахуванням наведеного, представник зазначає, що судом порушено положення ст. 129 КПК України та, при звільнення від кримінальної відповідальності, залишено без розгляду цивільний позов потерпілої, що чинним процесуальним законом не передбачено.

На апеляційну скаргу представника потерпілої захисником ОСОБА_8 подані заперечення, які зводяться до законності, обґрунтованості ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.11.2020 і відсутності підстав для її скасування.
Заслухавши суддю-доповідача, думки потерпілої ОСОБА_9 та її представника адвоката ОСОБА_10 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі і наявність підстав для її задоволення, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність, обгрунтованість ухвали суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог представника потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Ці вимоги закону, судом першої інстанції дотримані не були.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 13.12.2013 близько 23 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспямовано, з метою згвалтування гр. ОСОБА_12 , тобто вступу без її згоди в статевий зв?язок, шляхом поштовху повалив останню на землю і закрив їй рот своєю рукою, та таким чином подолав опір потерпілої, після чого зняв з ОСОБА_12 штани та спідню білизну, та незважаючи на активний опір потерпілої, продовжував вчинювати відносно неї насильницькі дії, внаслідок чого ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді блідо-синюшного синця в правій скроневій ділянці, двох синьо-багряних синців в верхній третині лівого стегна по передньо-внутрішній поверхні, синьо-багряного синця в ділянці верхньої третини правого стегна, двох блідо-синюшних синців у верхній третині лівої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 817 від 15.12.2013 відносяться до легких тілесних ушкоджень, та після цього, проти її волі, вступив з нею в статеві зносини природнім способом, в результаті чого ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді розривів до основи дівочої пліви з темно-червоними крововиливами, почервонінням та відкладенням сірувато-темно-червоного фібрину на площах розривів, та які згідно висновку експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.152 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Роз?ясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України).

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Також даною постановою передбачено, зокрема, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що умови і підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Колегія суддів вважає, що вказаних вимог процесуального закону суд першої інстанції не дотримався та, при вирішенні клопотання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення обвинувачений ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.152 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, з подальшим закриттям кримінального провадження.

Постановляючи ухвалу, районний суд лише зазначив про клопотання щодо закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України і те, що місцевий суд вважав, що заявлене клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_11 підлягає до задоволення, оскільки закінчились строки давності.

Тоді як судове рішення взагалі не містить формулювання обвинувачення, залишились не з`ясованими питання про те чи діяння, яке поставлено ОСОБА_7 за провину, дійсно мало місце, чи воно містить склад злочину чи не містить, і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави його звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

При вирішенні питання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції переконався лише у перебігу строків визначених ч.1 ст.49 КК України, проте вказане судове рішення не відповідає ні за своєю формою ні за своїм змістом вимогам чинного законодавства, а відтак не може залишатись в законній силі і підлягає до скасування.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону України, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу та прийняти справедливе рішення.

При новому розгляді справи, суду першої інстанції необхідно дотриматися вимог розділу ІV КПК України, вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», якщо суд дійде висновку, що є підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підстав ст.404 КПК України судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Таким чином апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду від 02 листопада 2020 року на підставі ст.409 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412 КПК України, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду від 02 листопада 2020 року, якою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді