Єдиний унікальний номер: 379/1144/20
Провадження № 1-кп/378/17/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
його захисника: ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 0000231 від 15.07.2019, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, освіта професійно-технічна, раніше судимого:

Києво-Святошинським районним судом Київської області 22.10.2001 за ст. ст. 185 ч. 5 185 ч. 2, 141 ч.2, 142 ч. 2, 215-3 ч. 2, 263 ч. 1, 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 27.09.2010 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

Святошинським районним судом м. Києва 24.05.2011 за ст. 289 ч. 2 КК України із призначенням покарання відповідно до ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 05.10.2011 за ст. ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2 КК України з призначенням покарання відповідно до ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 14.09.2013 за ухвалою Уманського міського суду Черкаської області від 06.09.2013 умовно-достроково із заміною невідбутого строку 2 роки позбавлення волі на виправні роботи; Святошинським районним судом м. Києва 20.09.2016 за ст. ст. 15 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначено покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; ухвалою Святошинського районного суду від 03.09.2019 звільненого від відбування призначеного основного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи раніше засудженим Києво-Святошинським районним судом Київської області 22.10.2001 за ст. ст. 185 ч. 5 185 ч. 2, 141 ч.2, 142 ч. 2, 215-3 ч. 2, 263 ч. 1, 42 КК України, 27.09.2010 за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, Святошинським районним судом м. Києва 24.05.2011 за ст. 289 ч. 2 КК України, 05.10.2011 за ст. ст. 342 ч. 2, 345 ч. 2, вироком Святошинського районного суду м. Києва 20.09.2016, зміненим вироком Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2018 року - за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, повторно скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України за натупних обставин.

15.07.2019 приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував по вул. Шкільна с. Дубівка Таращанського району Київської області, де у подвір`ї домогосподарства по АДРЕСА_2 , яке зі сторони вулиці обгороджене металопрофільним парканом та металевими ворітьми з металевою хвірткою, яке належить ОСОБА_6 , на території садиби виявив трактор марки «Foton Lovol ТЕ-244» синього кольору, без державних номерних знаків. В цей час у останнього виник умисел на здійснення незаконного заволодіння вищевказаного трактора. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння вказаним транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, користуючись відсутністю власника та будь-яких інших осіб, керуючись корисливим мотивом, всупереч волі власника транспортного засобу ОСОБА_6 шляхом відчинення рукою запірного пристрою воріт проник на подвір`я, підійшов до дверей вказаного трактора та, пошкодивши замок у його дверях, проник до кабіни трактора та шляхом зняття замка запалення і перемиканням електродротів, запустив двигун, встановивши таким чином контроль над цим транспортним засобом, після чого на вказаному тракторі поїхав до ангарного приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_7 , який не був обізнаний у злочинних діях ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку експерта № 13-3/402 від 08.08.2019, ринкова вартість наданого на дослідження трактора «Foton Lovol ТЕ-244» 2018 року випуску, без державних номерних знаків, синього кольору, на рамі якого біля правого переднього колеса наявна табличка з № TL 1 PJG 13042 НОМЕР_1 , станом на 15.07.2019 року могла становити 186067,02 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 186067,02 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено його винуватості поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, з метою застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність і змагальність сторін та свобода в поданні нимисуду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Так, відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та передбачені ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Однак, проаналізувавши докази, на підставі яких стороною обвинувачення обґрунтовується обвинувачення ОСОБА_4 з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вони є суперечливими та здобуті з порушенням вимог Глави 4 КПК України.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні інкримінованого злочину не визнав, суду показав, що в липні 2019 року він фактично проживав у вагончику на земельній ділянці свого брата с. Шпітьки Києво-Святошинського району. В ніч з 14 на 15 липня 2019 року він ночував у Софіївській Борщагівці у своєї бувшої дружини ОСОБА_8 , з якою має двох спільних дітей, оскільки 15.07.2019 у нього було судове засідання в Святошинському суді по звільненню його від відбування покарання по амністії. Після вказаного засідання він в пообідню пору поїхав в село Антоніна Монастирищенського району до свого домогосподарства по вулиці Комарова, в якому близько пів-року на той час не проживав, оглянув, чи все на місці, проте в будинок не заходив. До вказаного будинку періодично приїжджали його старший брат з м. Києва та інша його жінка з дітьми, яка з двома дочками проживає в Монастирище. Привітавшись із сусідом ОСОБА_9 , який наглядав за його будинком, близько 16-18 години поїхав в Монастирище. Коли, зайшовши в кафе, пив каву, до нього підійшов знайомий ОСОБА_10 , житель с. Половинчик Монастирищенського району, з яким він близько 10 років тому відбував покарання в Бабинській колонії Уманського району. Останній, посилаючись на те, що йому потрібні гроші, попросив знайти покупця на трактор. Він передзвонив фермеру ОСОБА_11 , з яким років 5 тому проживав деякий час по сусідству в будинку своєї дружини за попереднім шлюбом, і з яким вони домовились зустрітись в селі Летичівка біля магазину поряд з комбікормовим заводом. До вказаного села він поїхав на своєму автомобілі, а ОСОБА_12 на своєму ВАЗ. По приїзду в село він вийшов біля вказаного магазину, а ОСОБА_13 поїхав до бувшого аеродрома, що неподалік. Зустрівшись з ОСОБА_14 він запитав у нього, чи не бажає той купити трактор у його знайомого, що чекає неподалік. Оскільки той погодився зустрітися з ОСОБА_15 , він вказав місце зустрічі, після чого ОСОБА_11 поїхав відразу в напрямку аеродрому. Деталі зустрічі йому невідомі. Самого трактора він взагалі не бачив, марки його та ціни продажу не знав. Потерпілого ОСОБА_6 він не знає, в домогосподарстві останнього в селі Дубівка не був, трактора останнього не викрадав. Фактично в даний час він проживає в селі Цибулів Монастирищенського району з матір`ю. Оскільки ніяких протиправних дій не вчиняв, просив суд його виправдати.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд згідно ст.23 КПК України бере до уваги, оскільки вони підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 та не спростовуються іншими належними та допустимими доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 показав що проживає в АДРЕСА_2 , в 2019 році в літній час, точної дати не пам`ятає, приблизно о 6 годині ранку він виявив відсутність належного йому трактора марки «Foton Lovol ТЕ- 244», який він залишив на подвір`ї і бачив напередодні востаннє вночі близько 24 години. Трактор у нього був новий, він придбав його за місяць до цього по договору купівлі-продажу за 215 тисяч гривень в м. Київ у фірмі, найменування якої не пам`ятає. Подвір`я його господарства огороджене. Коли виявив відсутність трактора, фіртка і ворота були закриті на засов, як і напередодні ввечені. Про викрадення трактора він повідомив цього ж дня в райвідділ поліції. Через день після цього він з працівником поліції, об`їзджаючи навколишні села, виявив свій трактор у фермерському господарстві, головою якого є ОСОБА_7 , в одному із сіл (назви не пам`ятає) Монастирищенського району. ОСОБА_16 повідомив, що його попросили інші особи, щоб трактор постояв на території господарства деякий час. Після цього до вказаного господарства приїхала група працівників поліції. Було проведено огляд його трактора, у якому було виявлено пошкодження замка лівих дверей та замка запалення. При огляді здійснювалось фотографування, відеозйомка, були присутні цивільні громадяни. Цього ж дня трактор було евакуйовано на евакуаторі до Таращанського райвідділу поліції, а йому повернуто працівниками поліції через місяць. Претензій матеріального і морального характеру він до обвинуваченого не має.

В основу обвинувачення покладено, зокрема, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2020, проведеного оперуповноваженим Таращанського ВП на підставі доручення слідчого від 02.01.2020 (т. 2 а.с. 112), за участю свідка ОСОБА_7 , згідно якого під час вказаної процесуальної дії ОСОБА_7 серед пред`явлених знімків осіб впізнав за зовнішніми рисами обличчя на фото № 3 (з чотирьох) ОСОБА_4 , який 15.07.2019 пригнав до його ангарного приміщення трактор «Foton Lovol ТЕ- 244» синього кольору, без державних номерних знаків (т. 1 а.с. 154-157).
Дослідивши зазначений протокол впізнання особи суд вважає необхідним визнати недопустимим фактичні дані, що містяться в зазначеному протоколі впізнання з наступних підстав.
Так, згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 та пунктом 3 ч.2 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини та суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини зокрема порушення права особи на захист.
Відповідно до ч. 3 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, але може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, що повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
В той же час всупереч вимогам ч. 1 ст. 228 та ч. 1 ст. 231 КПК України в зазначеному протоколі впізнання свідок ОСОБА_7 зазначив, що зможе впізнати особу за зовнішніми рисами обличчя, однак взагалі не зазначає за якими прикметами, в подальшому після пред`явлення йому фотокарток свідок зазначає, що впізнав особу, не зазначаючи при цьому конкретних прикмет, не вказуючи також, що раніше знав ОСОБА_4 .
Крім того, ч. 1 ст. 23 КПК України встановлено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Положеннями ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Разом з тим в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 не підтвердив той факт, що саме ОСОБА_4 , якого він знав раніше, є особою, яка пригнала вищевказаний трактор в липні 2019 року.
Так, вказаний свідок ОСОБА_7 суду показав, що він проживає у с. Летичівка Монастирищенського району, займається фермерською діяльністю, є головою СФГ «Сіді». Влітку 2019 року, точної дати та місяця не пам`ятає, близько 15-16 години, на його мобільний телефон зателефонував ОСОБА_17 , з яким він знайомий, оскільки перша дружина останнього проживає через один будинок від нього, а сам ОСОБА_18 проживає в сусідньому селі. Зустрівшись за пропозицією останнього цього ж дня близько 16 години біля шинку, ОСОБА_18 запитав, чи не бажає він купити трактора, якого хоче продати один чоловік, який знаходиться неподалік на бувшому «аеродромі», після цього ОСОБА_19 кудись поїхав, а він на вказаному місці зустрівся з тим чоловіком (якого він не знав, якому було близько 50 років, був лисуватий, який стояв біля жигулів червоного кольору). Вони домовились про можливу купівлю трактора. Цього ж дня близько 19-20 години цей чоловік пригнав йому трактор «Ловол» синього кольору в хорошому стані (здається з номерними знаками, табличка з вінкодом була точно). Він сідав за кермо трактора, проте його не заводив, в салоні не курив. Ключі були в замку запалювання. Вони домовилися за ціну продажу 120 тисяч гривень та про те, що вказаний чоловік привезе вранці документи на трактор, а він в свою чергу віддасть йому гроші. Рік випуску він не уточнював, документів на трактор не бачив. Наступного дня, близько 8 години, йому передзвонив прораб, щоб він їхав до вказаного складу, оскільки там знаходились поліцейський з громадянином, який як потім він дізнався був власником вказаного трактору. Прибувши до складу близько 8 години 30 хвилин, він на запитання поліцейського, чи є в нього трактор синього кольору, відповів, що є. Відкривши склад, разом з ними прослідував до трактора, що пригнав йому напередодні незнайомий чоловік. ОСОБА_20 підтвердив, що це його трактор, який у нього викрали. Близько 11-12 години приїхали інші поліцейські, він поїхав в районний відділ поліції давати покази, а лише пізно ввечері проводили огляд його складу з відеозйомкою, під час якого він сказав неправдиво, що йому цей трактор пригнав ОСОБА_18 , бо боявся, так як йому перед цим хтось із поліцейських сказав, що якщо він не скаже цього (хто пригнав йому трактор) посадять його, при цьому показував фото ОСОБА_21 , а він знав лише ОСОБА_21 , то на нього і вказав. Так само вказував на нього і під час своїх показань в послідуючому, та під час впізнання за фото особи, що пригнала йому трактор. Лише, коли його вже викликали в суд, він вирішив сказати правду, попередньо проконсультувавшись у адвоката, який порадив розповісти, як все було насправді.

Такі показання свідка ОСОБА_7 прямо суперечать відомостям, що містяться у вищевказаному протоколі впізнання,
Враховуючи викладене відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд вважає необхідним взяти до уваги показання свідка ОСОБА_7 , надані в судовому засіданні, а протокол пред`явлення особи для впізнання за його участю не приймати як доказ та не враховувати під час постановлення рішення.
Аналогічні правові позиції щодо недопустимості протоколів пред`явлення для впізнання були висловлені в Постановах Верховного Суду від 07.08.2019 (справа № 607/14707/17, провадження № 51-2604 км 19), від 18.12.2019 (справа № 761/2021/16-к, провадження № 51-3904км19) та від 05.03.2020 (справа № 666/5448/15-к, провадження № 51-5934 км 19).
Фактичні дані, що містяться в показаннях обвинуваченого та свідка ОСОБА_7 , свідчать лише про те, що дійсно між ними 15 липня 2019 року в с. Летичівка відбулась зустріч, під час якої обвинувачений запитав, чи не бажає той купити трактор, який продає його знайомий, що чекав неподалік, після чого ОСОБА_7 поїхав на зустріч з останнім.
Сторона обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого посилається також на вищевказані показання потерпілого ОСОБА_6 та на наступні докази, які відповідно до ст. 86 КПК України визнані судом допустими:
- довідку слідчого про прийняття і реєстрацію заяви потерпілого ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 87),
- протокол огляду місця події, відповідно до якого 15.07.2019 за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі отриманої згоди останнього (т.1 а.с. 89) оглянуто подвір`я домогосподаства, в якому ворота були відчинені, в кінці подвір`я біля будинку стоїть причіп, зліва від кріплення причепа на відстані 1 м наявні сліди грунту, попереду причепа на відстані близько 3 м наявні сліди від протектора шин у формі ялинки, трактора не виявлено (т. 1 а.с. 92-94, 95, 96-99);
- протокол обшуку від 16.07.2019, на проведення якого було надано дозвіл з метою належного процесуального оформлення ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду від 18.07.2019, під час якого в приміщенні нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 , належній на праві власності ОСОБА_7 , було виявлено вищевказаний трактор та документи на нього (договір купівлі- продажу № 1897/19-331 від 31.05.2019, тимчасовий технічний паспорт, сертифікат відповідності, видаткову накладну № 2061 від 31.05.2019, акт прийому-передачі міні- трактора, які постановою слідчого від 16.07.2019 року було визнано речовими доказами та на які ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду від 22 липня 2019 року накладено арешт (т. 1 ас. 102-106, 100-101, а.с. 108, 109-110);
- протокол огляду від 18.07.2019, під час якого проведено огляд вказаного трактора на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Таращанського відділення поліції (т. 1 а.с. 111-113, 114-119), з вказаного трактора вилучено три недопалки цигарок «Marlboro», пусту пачку з під цигарок біло жовтого кольору з написом«Marlboro», які постановою слідчого від 18.07.2019 визнано речовими доказами та передано на зберігання по квитанції № 169, та на які ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду від 19.07.2019 накладено арешт (т. 1 а.с. 120-121, 122, 123, а.с. 124-125);
- висновок експерта від 08.08.2019 №13-3/402 за результатами автотоварознавчої експертизи, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 26.07.2019, відповідно до якого ринкова вартість вищевказаного трактора могла становити 186067.02 грн. (т. 1. а.с. 126-127, 129-135).
Проте показання потерпілого ОСОБА_6 , довідка про прийняття і реєстрацію заяви ОСОБА_6 про скоєння кримінального правопорушення, результати огляду місця події від 15.07.2019, обшуку від 16.07.2019, огляду місця події від 18.07.2019 доводять лише саму подію злочину, а саме те, що 15.07.2019 у нічний час з домогосподарства по АДРЕСА_2 було викрадено належний потерпілому трактор марки «Foton Lovol ТЕ-244», проте, самі по собі та в сукупності не свідчать про скоєння злочину обвинуваченим.
Вищевказаний висновок експерта від 08.08.2019, наданий прокурором в розпорядження суду, лише констатує вартість викраденого трактора, однак не є доказом винності обвинуваченого.
Одночасно прокурором до матеріалів справи на підтвердження вини обвинуваченого надано також наступні докази, які судом визнані допустимими:
- протокол обшуку від 26.07.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Таращанського районного суду від 24 липня 2019 року (т. 1 а.с. 140-141), під час якого в домогосподарстві по АДРЕСА_1 вилучено станок для бриття синьо білого кольору «Gillette», станок для бриття синьо білого кольору «Gillette», зубну щітку білого кольору з рожевою смужкою, зубну щітку світло зеленого кольору, зубну щітку білого кольору з синіми та зеленими смужками, зубну щітку червоного та білого кольору, камінь для чищення шкіри (т. 1 ас. 142-147),
- висновок експерта за наслідками проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи від 10.12.2019 №10-1809 (т. 1. а.с. 162-208), проведеної на підставі ухвали слідчого судді Таращанського районного суду від 16 жовтня 2019 року, відповідно до якої для дослідження експертам надано зразок букального епітелію ОСОБА_7 , вищевказані три недопалки цигарок «Marlboro», вилучені під час огляду трактора, та вилучені під час обшуку 26.07.2019 року два станки для бриття, чотири зубних щітки (т. 1 а.с. 158-160); згідно вказаного висновку:
встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на станку для бриття синьо-білого кольору "Gillette" (об`єкти №№ 4, 5), на ручці зубної щітки білого кольору з рожевою смужкою (об`єкт № 7), на ручці зубної щітки світло-зеленого кольру (об`єкт № 9), на ручці зубної щітки червоного та білого кольору (об`єкт № 11), на зубній щітці білого кольору з синіми та зеленими смужками (об`єкти №№ 12, 13), вилучених під час вищевказаного обшуку 26.07.2019, на недопалку цигарки "Marlboro", умовно позначеного, як "ІІІ" (об`єкт № 17), вилученого під час огляду 18.07.2019 з кабіни трактора, та поодиноких клітин з ядрами, виявлених на станку для бриття синьо-білого кольору "Gillette" (об`єкт № 3), вилученого під час вищевказаного обшуку 26.07.2019, на недопалку цигарки "Marlboro", умовно позначеного, як "II" (об`єкт № 16), вилученого під час огляду 18.07.2019 з кабіни трактора,які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1);

генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на зубній щітці білого кольору з синіми та зеленими смужками (об`єкти №№ 12, 13) та поодиноких клітин з ядрами, виявлених на станку для бриття синьо білого кольору "Gillette" (об`єкт № 3) збігаються між собою та належать першій невстановленій особі чоловічої генетичної статі і не збігаються з зразком букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1);

генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на лезі станка для бриття синьо білого кольору "Gillette" (об`єкт № 5), на ручці зубної щітки білого кольору з рожевою смужкою (об`єкт № 7), на ручці зубної щітки світло зеленого кольору (об`єкт № 9) та поодиноких клітин з ядрами, виявлених на недопалку цигарки "Marlboro", умовно позначеного, як "II" (об`єкт № 16) збігаються між собою та належать другій невстановленій особі чоловічої генетичної статі і не збігаються із зразком букального епітелію ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1).

Проте, для проведення такої експертизи відповідні зразки у самого обвинуваченого не відбирались попри те, що слідчим 02.01.2020 було надане відповідне доручення працівникам Таращанського відділеня поліції, в т. ч. щодо відібрання зразків букального епітелію (т. 2 а.с. 112).
На вказаний недолік при проведенні зазначеної експертизи звернув увагу захисник обвинуваченого, який, крім того, зазначив, що огляд трактора, який було вилучено 16.07.2019, було проведено лише 18.07.2019, в салон трактора після його виявлення 16.07.2019 в складі ОСОБА_7 сідали як останній так і власник ОСОБА_6 , в будинку, де під час обшуку було вилучено зубні щітки та станок для бриття (об`єкти дослідження молекулярно-генетичної експертизи) ОСОБА_4 тривалий період не проживав, туди приїжджали мати та дружина останнього, не виключено, що і інші особи.

Оцінивши вищевказані подані докази, які визнані допустимими, враховуючи, що для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи відповідні зразки у самого обвинуваченого не відбирались, суд не вбачає в них жодних відомостей, які б окремо чи у сукупності та взаємозв`язку доводили вину обвинуваченого ОСОБА_4 в незаконному заволодінні трактором, який належить потерпілому ОСОБА_6 .
Фактичні дані, що містяться у вищевказаному висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 10.12.2019 та поясненнях свідка ОСОБА_7 , не містять відомостей про те, що саме ОСОБА_4 незаконно заволодів трактором, та можуть лише з припущенням свідчити про можливу причетність ОСОБА_4 до незаконного заволодіння вищевказаним трактором.
Інших доказів сторона обвинувачення в розпорядження суду не надала, прокурор проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечував.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплені й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Також ч. 3 ст. 17 КПК України регламентовано, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У п. 150 справи «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський Суд зазначає, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 цього Кодексу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Додержуючись закріпленої в ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого суд тлумачить на його користь.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Як вбачається з досліджених доказів свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні не підтвердив причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину, відповідні допустимі письмові докази також відсутні, фактично обвинувачення грунтується на припущенні.
Проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку про відсутність достатніх, належних і допустимих доказів, зібраних у порядку, передбаченому КПК, щодо доведення вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку відповідно до вимог положень процесуального закону, прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні транспортним засобом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Долю речових доказів сліцд вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

У зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу обвинуваченого (т. 1 а.с. 234-236) згідно з ч.11 ст.182 КПК України заставу в сумі в сумі 42040 грн. слід повернути заставодавцю ОСОБА_22 , яка сплатила вказану суму по квитанції № 0.0... від 21.09.2020 (т. 1 а. с. 238).
Оскільки обвинувачений підлягає виправданню, документально підтверджені витрати на залучення експертів, стягненню з нього не підлягають.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373 ч. 1 п.2, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення даного злочину.
Витрати по проведенню судової автотоварознавчої експертизи в сумі 942 гривні 06 копійок, дактилоскопічної експертизи в сумі 2826 гривень 18 копійок, молекулярно-генетичної експертизи в сумі 28712 гривень 82 копійки віднести на рахунок держави.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 19 липня 2019 року на три недопалки цигарок «Marlboro», пусту пачку з під цигарок «Marlboro», прозорий поліетиленовий пакет, папілярні візерунки пальців рук, поміщені до спеціального поліетиленового пакету «Експертна служба МВС» №1489143; 2 прозорих пластмасових пляшки ємністю 1,5 л з рідиною прозорого кольору, шматок грунту, та знищити вказані речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів у відділенні поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року на 2 пусті прозорі пластмасових пляшки об`ємом 1,5 л з етикетками на них «Регіна», 2 станки для бриття «Gillette», 4 зубні щітки, дві шкіряні рукавиці, дві прорезинені рукавиці, записник, камінь для чищення шкіри, та знищити вказані речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів у відділенні поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року на свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль ЗИЛ 433100 д.н. НОМЕР_3 , видане на ОСОБА_23 с. Гейсиха Ставищенського району Київської області, повернути вказаний речовий доказ власнику.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року на трактор марки «Foton Lovol ТЕ-244» синього кольору, без державних номерних знаків, та на документи на вказаний трактор, а саме договір купівлі- продажу № 1897/19-331 від 31.05.2019, тимчасовий технічний паспорт, сертифікат відповідності, видаткову накладну № 2061 від 31.05.2019, акт прийому-передачі трактора та транзитний номер НОМЕР_4 , та залишити вказані речові докази ОСОБА_6 .

Заставу в сумі 42040 /сорок дві тисячі сорок/ гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_22 після набрання вироком закнної сили.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1