КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

31 березня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0024566 від 29.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору, для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що висунуте ОСОБА_8 обвинувачення сформульовано не конкретно та не зрозуміло, оскільки містить обставини, які, без розкриття їх логічного взаємозв`язку з іншими обставинами вчинення злочину, є суперечливими одна по відношенню до іншої.

Зокрема, при викладі фактичних обставин вчинення злочину та формулюванні обвинувачення по окремим епізодам, в обвинувальному акті зазначається, що потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 передали обвинуваченому кошти «перебуваючи під дією обману, що виразився у повідомленні ОСОБА_11 відомостей про ведення ОСОБА_8 успішного прибуткового бізнесу».

Крім цього, як зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, неконкретним, а отже і незрозумілим, є обвинувачення ОСОБА_8 за епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , які кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки, як видно з обвинувачення ОСОБА_8 заволодів належними ОСОБА_11 грошовими коштами в сумі 33 000 доларів США, що станом на 01.01.2018 року становило 858 тисяч 630 грн. Водночас згідно з цим же обвинуваченням ОСОБА_8 спочатку 01.06.2019, а не 2109 року, як помилково зазначено в ухвалі суду, заволодів коштами в сумі 15 000 доларів, які належать потерпілій ОСОБА_11 , а потім 09.08.2019 року заволодів коштами в сумі 18 000 доларів США, що належать ОСОБА_12 матері ОСОБА_11 та які ОСОБА_12 передала обвинуваченому, перебуваючи під дією обману.

При цьому, як видно з обвинувального акту та з доданого до нього реєстру матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 потерпілою від злочину не визнана, свідком також не допитана, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, на думку суду, є незрозумілими.

З урахуванням цих та інших обставин, наведених в оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції вважає, що допущені в обвинувальному акті недоліки не можна вважати описками, оскільки неправильне зазначення фактичних обставин та формулювання обвинувачення у цьому обвинувальному акті є неодноразовим.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, як зазначає апелянт, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам КПК України, оскільки на виконання вимог ст. 291 КПК України містить усі відомості визначені вказаною статтею та вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, на порушення яких посилається суд першої інстанції та як на підставу повернення обвинувального акту прокурору, а саме викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та викладено формулювання обвинувачення дій ОСОБА_8 , які прокурор вважає встановленими.

При цьому, як зазначає апелянт, обвинувальний акт, на виконання ч. 3 ст. 291 КПК України підписаний слідчим, який його склав, а також затверджений прокурором, а також до обвинувального акту, на виконання вимог ч. 4 ст. 291 КПК України додані усі додатки.

Вважає, що допущені в обвинувальному акті технічні описки, не є суттєвими та не перешкоджають призначенню до розгляду на підставі наданого суду обвинувального акту з його додатками.

На думку прокурора, визначені судом першої інстанції підстави для повернення обвинувального акту прокурору не передбачені чинним КПК України, оскільки вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України прокурором дотримані в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0024566 від 29.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України, який було направлено для розгляду до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури,вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у цілому відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки поряд з іншими відомостями, наведеними у вказаній нормі, містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З огляду на це, суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291, а відтак підстави для його повернення прокурору були відсутні.
Посилання в ухвалі суду на те, що формулювання обвинувачення, висунуте обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно обвинувального акта, є неконкретним та незрозумілим, оскільки містить обставини, які, без розкриття їх логічного взаємозв`язку з іншими обставинами вчинення злочину, суперечать одна по відношенню до одної, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для повернення цього обвинувального акта прокурору через те, що колегія суддів вважає їх надуманими та такими, що не відповідають дійсному змісту вказаного процесуального документу.
Незважаючи на те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 по окремим епізодам шахрайських дій, в обвинувальному акті дійсно були допущені технічні помилки при написанні прізвищ потерпілих, а саме: по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_13 в одному із речень замість « ОСОБА_13 » в обвинувальному акті вказано « ОСОБА_11 »; а по епізоду щодо ОСОБА_10 у двох реченнях замість « ОСОБА_10 » в обвинувальному акті помилково вказано « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_13 », вказані помилки, всупереч висновкам суду, не впливають на межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувального акта та не роблять його неконкретним чи незрозумілим.
Що ж стосується посилань суду першої інстанції на неконкретність та незрозумілість обвинувачення ОСОБА_8 по епізоду заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , з огляду на те, що згідно обвинувального акта обвинувачений спочатку 01.06.2019 року заволодів грошовими коштами в сумі 15 000 доларів США, які належали потерпілій ОСОБА_11 , а потім 09.08.2019 року заволодів грошовими коштами в сумі 18 000 доларів США, які належали матері ОСОБА_11 . ОСОБА_12 , які остання передала обвинуваченому, перебуваючи під дією обману, а також тієї обставини, що ОСОБА_12 не визнана потерпілою від злочину та не допитувалась як свідок, що, на думку суду, свідчить про незрозумілість не лише формулювання обвинувачення, а й правової кваліфікації дій обвинуваченого, то вони також не можуть бути визнані достатніми підставами для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки наведена в ухвалі суду незрозумілість формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за вказаним вище епізодом є предметом не підготовчого судового засідання, а судового розгляду.
На стадії підготовчого провадження, суд першої інстанції не вправі вдаватись до оцінки тих обставин, які, відповідно до вимог ст. 92 КПК України, на яку міститься посилання в оскаржуваному рішенні, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Більш того, навіть якщо припустити, що з урахуванням наведених в ухвалі суду недоліків, прокурор під час судового розгляду не скористається своїм правом щодо зміни обвинувачення в суді, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, це не позбавляє суд першої інстанції права, відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 337 КПК України, вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору, прийняте за результатами підготовчого судового засідання, не може бути визнане законним та обґрунтованим, оскільки при його постановленні не були дотримані вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0024566 від 29.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК та призначити, за матеріалами зазначеного кримінального провадження, новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2021 року, відповідно до якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0024566 від 29.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, скасувати та призначити за матеріалами зазначеного кримінального провадження новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 357/10721/20

Номер провадження : 11-кп/824/1809/2021

Категорія: ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_14

Доповідач - суддя ОСОБА_1