Справа № 296/1570/21
Вирок
Іменем України

21 травня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі кримінальне провадження №0000026 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту від 19 лютого 2021 року ОСОБА_4 23 грудня 2020 року, близько 13 год. 14 хв., підійшов до терміналу AT КБ «Приватбанк», що розташований за адресою м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 2, де у роз`ємі для банківських карт помітив банківську карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , банківський рахунок НОМЕР_2 золотистого кольору з функцією безконтактної технології проведення платежу «PayPass», що згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, та належить ОСОБА_5 .

В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою можливості незаконного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, взяв до рук вказану банківську картку № НОМЕР_1 та місце вчинення кримінального правопорушення залишив, тим самим таємно викрав банківську картку.

Так, о 13 годині 30 хвилин 23.12.2020 року, перебуваючи у кафе «Ацатун», що розташоване за адресою м. Житомир, площа Житній ринок, 3, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 взяв вищезазначену банківську картку та шляхом використання безконтактної технології проведення платежу «PayPass» провів транзакцію з метою покупки на суму 99 гривень 00 копійок.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки, о 13 годинні 37 хвилин 23.12.2020 року, перебуваючи у магазині «Червоний маркет» ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою м. Житомир, вул. Хлібна, 23, знаючи, що банківська картка AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , підтримує безконтактну технологію проведення платежу «PayPass», ОСОБА_4 придбав товар жіночі парфуми невстановленої марки, та провів транзакцію щодо списання коштів на суму 119 гривень 90 копійок.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи з корисливих мотивів, о 13 годинні 44 хвилин 23.12.2020 року, перебуваючи у магазині «Протор №2055» ТОВ «Стиль Д», що розташований за адресою м. Житомир, вул. Хлібна, 17, безконтактно повторно провів транзакцію з банківської картки ATКБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 щодо списання коштів в рахунок проведення оплати за жіночі парфуми невстановленої марки на суму 475 гривень 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди загалом в розмірі 694 гривні 10 копійок.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України та за ч.1 ст. 357 КК України.

16.02.2021 року в м. Житомирі між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла ОСОБА_5 з підозрюваним ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України та ч.1 ст. 357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , так за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року шести місяців обмеження волі, за ч.1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Однак, беручи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_4 , який вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, добровільно відшкодував завданий збиток, раніше несудимий, сторони вважають за можливе та погоджуються на застосування до підозрюваного ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд, та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд.

Потерпіла не має до ОСОБА_4 жодних претензій стосовно матеріальної шкоди, в зв`язку з тим, що завдані збитки відшкодовані їй в повному обсязі.

ОСОБА_4 дає згоду на застосування узгодженого за цією угодою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 357 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч.1 ст. 357 КК України, які згідно ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою АДРЕСА_2 та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 16.02.2021 року, укладену в м. Житомирі між потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючим за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року шести місяців обмеження волі,

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді одного року обмеження волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1