Провадження № 1-кп/643/212/21
Справа № 643/3856/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 р. м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алмати Казахстан, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, який має неповну вищу освіту, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_10 , розлученого, маючого малолітню дитину доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
15.10.2014 року близько 16 години 14 хвилин обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після сумісного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_12 , з мобільного телефону викликав автомобіль таксі за номером «7-40» до буд.49-б по вул. Світла в м. Харкові, де вони знаходились на той час. Близько 16 годин 45 хвилин водій автомобілю таксі ОСОБА_8 , виконуючи замовлення на власному автомобілі «Renault-logan», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », привіз пасажирів ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до будинку АДРЕСА_2 . Не доїзджаючи до місця призначення між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виник конфлікт з приводу місця кінцевої зупинки.
Прибувши до місця призначення та зупинивши автомобіль, потерпілий ОСОБА_8 чекав поки пасажири заплатять за проїзд, вартість якого склала 32 гривні 40 копійок. В цей час ОСОБА_12 вийшов з машини. У ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та залишався сидіти на передньому пасажирському сидінні, на грунті раніше виниклих неприязнених відносин через невдоволення поїздкою виник злочинний намір, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_8 . Приблизно через 30 секунд обвинувачений ОСОБА_9 , залишаючись сидіти на передньому пасажирському сидінні, реалізуючи свій злочинний намір, діючі з прямим умислом, направленим на умисне заподіяння смерті іншій людині, дістав з чоловічої сумки, яка була при ньому, викидний ніж заводського виготовлення з довжиною леза 8 см, та почав наносити потерпілому удари ножем в життєво важливі органи.
Потерпілий ОСОБА_8 після першого удару, який був нанесений ножем у праве плече, побачивши в руках обвинуваченого ОСОБА_9 ніж, сприймаючи дії останнього як реальну погрозу його життю та здоров`ю почав чинити йому опір, одночасно встиг натиснути кнопку з`єднання з диспетчером та заблокував двері автомобілю на випадок нападу на нього із боку ОСОБА_12 , який у цей час знаходився біля машини. В ході боротьби ОСОБА_9 продовжував хаотично наносити удари ножом в область тулуб та не зупиняючи своїх дій спричинив потерпілому ще чотири удари ножем в область тулубу.
Таким чином, ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча. За ступенем тяжкості колото-різані рани, які були виявлені у потерпілого, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Але ОСОБА_8 , який був одягнений у верхній одяг, завдяки якому він був захищений від проникаючих ножових поранень, та мав спеціальну фізичну підготовку, пов`язаною з колишньою професійною діяльністю, вдалося вибити з рук ОСОБА_9 ніж, який впав на підлогу, зафіксувати його праву руку за спиною, таким чином позбавити ОСОБА_9 можливості продовжувати наносити удари.
У цей час до автомобілю підійшли сторонні громадяни, які допомогли потерпілому знешкодити ОСОБА_9 , таким чином, не дали останньому довести свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті іншій людині, до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, але не погодився з кваліфікацєю його дій як замах на вбивство, при цьому зазначив, що 15.10.2014 року він разом з ОСОБА_13 перебував у знайомих на вул. Світлій, де вони вживали спиртні напої. Потім він викликав таксі на вул. Родникову. В автомобіль він сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_13 сів позаду за ним. Попросив водія зупинити автомобіль біля першого під`їзду, але водій проїхав далі, що викликало у нього обурення, і між ними виник конфлікт. Обвинувачений відчував агресію зі сторони потерпілого, коли той відповідав на питання чому саме він не зупинився біля першого під`їзду. Після чого він пам`ятає, як він із сумки, яка була у нього на плечі, дістав розкладний ножик, який завжди носить із собою для вирішення побутових проблем, але що було далі і як він наносив удари потерпілому не пам`ятає, пригадує далі тільки той момент, коли він прийшов до тями у відділку поліції.
Суд, вивчивши всебічно та повно всі обставини справи, вивчивши та оцінивши усі докази, надані як стороною обвинувачення так і стороною захисту, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені замаху на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, не доведене до кінця з причин, що не залежали від його волі, доведена повність і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.
Вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що він працює водієм таксі на автомобілі, який йому належить, а саме: «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_1 », до цього він перебував на службі в МЧС на посаді офіцера. 15.10.2014 року біля 16 годин він отримав заказ на поїздку з вул.Світлої,49-б у м. Харкові , куди він приїхав. В автомобіль обвинувачений сів на переднє пасажирське сидіння, його знайомий - ззаду за пасажиром, вони обидва знаходились в стані алкогольного сп`яніння. За час поїздки обвинувачений комусь телефонував, та просив, щоб йому винесли 20 гривень. Приїхавши до будинку АДРЕСА_2 , він став на парковку, але обвинувачений наполягав, щоб він під`їхав до під`їзду №1, він йому різко відповів, що зараз це зробить, а потім став між першим та другим під`їздами . Пасажир, який був позаду, вийшов із салону автомобіля, та залишився стояти біля нього. Обвинувачений залишився сидіти спереду, та наполягав під`їхати ближче, через кілька секунд потерпілий відчув удар в праве плече, а в руці обвинуваченого побачив ніж. Ні він, ні обвинувачений при цьому нічого один одному не говорили, ніяких погроз обвинувачений не висловлював. Він вскочив та стрибнув на обвинуваченого, намагаючись вирвати ніж з руки обвинуваченого, у цей час обвинувачений наніс ще один удар у передпліччя. Кошовий натиснув кнопку «SOS». На вулиці біля машини стояв другий пасажир. В цей час під`їхав автомобіль таксі, він просив водія викликати міліцію. З іншими громадянами вдалося зв`язати руки обвинуваченому. Після цього приїхала швидка допомога, лікарі якої відразу надали йому медичну допомогу. В цей же час приїхала міліція та декілька машин таксі. Також потерпілий зазначив, що він не спричиняв обвинуваченому тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що в жовтні 2014 року він разом з нарядом чергової частини міліції доставляв ОСОБА_9 до відділку міліції. При огляді у ОСОБА_9 були вилучені чохол від ножа. Обвинувачений був у стані алкогольного сп`яніння, видимих тілесних пошкоджень на ньому він не бачив. Потерпілий повідомив, що між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого обвинувачений спричинив потерпілому ножом тілесні ушкодження, а ніж викинув на місці скоєння злочину. Потерпілого Кошового з місця події забрала швидка допомога, він мав колото-різані рани, на одежі були видимі плями крові, в салоні автомобіля знайшли ніж. Обвинувачений був у сильній стадії алкогольного сп`яніння, але у відділку поліції, коли ОСОБА_9 трохи протрезвів, він намагався пояснити, що потерпілому наніс тілесні пошкодження не він, а його знайомий ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_15 в суді показала, що у жовтні 2014 року вона вийшла на вулицю, де біля одного із під`їздів побачила на асфальті сусіда ОСОБА_9 , у якого були зав`язані руки. Потерпілий Кошовий сидів на вулиці, у нього було три порізи на плечі, йому була надана медична допомога. Біля ОСОБА_16 знаходилось багато людей, які кричали, та намагалися його побити, один із водіїв, який приїхав на автомобілі-таксі, вдарив ОСОБА_16 ногою в обличчя.
Свідок ОСОБА_17 в суді надана пояснення, що бачила ОСОБА_16 лежачим на асфальті з зав`язаними ззаду руками, а також потерпілого, у якого була перев`язана рука, та на його тулубі була кров, якісь чоловіки приїхали на місце подій та побили ОСОБА_16 , коли останній лежав на землі.
Свідок ОСОБА_18 в суді показала, що вона є матір`ю обвинуваченого. 15.10.2014 року близько 16 годин вона підійшла до дому, де побачила співробітників міліції. Сусіди повідомили їй, що ОСОБА_19 спричинив ножом тілесні ушкодження водію таксі. Потім вона побачила свого сина, у якого були тілесні ушкодження, він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Лікар швидкої допомоги повідомив, що потерпілий знаходиться у тяжкому стані. Вона бачила як потерпілому у кареті швидкої допомоги накладали шви. З райвідділу вона забрала свого сина, який їй повідомив, що не пам`ятає як все вийшло, можливо його спровокував потерпілий тим, що не зупинився там, де він його просив зупинитися.
Свідок ОСОБА_20 у суді показав, що працює в групі затримки батальйону поліції. В той день після надходження повідомлення про злочин він виїхав у складі групи на виклик, де побачив потерпілого, одяг якого був забруднений кров`ю, і який показував на обвинуваченого як на людину, яка напала на нього з ножем, та нанесла удари ножем в область грудини. ОСОБА_16 був дуже п`яний, мова незв`язна, видимих тілесних пошкоджені на ньому він не бачив.
Свідок ОСОБА_21 у суді показав, що 15.10.2014 року працював водієм таксі. Заїхав у двір будинку по АДРЕСА_2 . Біля під`їзду №2 побачив в машині боротьбу між водієм та пасажиром, у обвинуваченого у руці він бачив ніж, на одязі водія була кров. Потім відкрилась двер та водій повідомив, що у обвинуваченого є ніж і попрохав викликати поліцію. Разом з водієм-потерпілим поклали обвинуваченого на асфальт та зав`язали йому руки, утримуючи до приїзду міліції. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння.
На підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надано суду наступні письмові докази.
Заява ОСОБА_8 від 15.10.2014 року, про вчинення кримінального правопорушення відносно нього. (т.2 а.с. 5).
Протокол огляду місця події від 15.10.2014 року за участю ОСОБА_9 (т.2 а.с. 7-8, 10-11), де зафіксовано місто події злочину та вилучені сліди речовини бурого кольору.
З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, був проведений слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної дії за участю ОСОБА_8 , під час якого 01.12.2014 року останній показав місце, зазначив обставини, а також механізм спричинення йому тілесних ушкоджень 15.10.2014 року. Пояснив, що перше поранення йому було спричинене в область правої передньої поверхні грудини, а коли він навалився на обвинуваченого зверху, то отримав удар у ліве плече по зовнішньої поверхні. В ході боротьби він отримав удар у підпахівну область. (т.2 а.с. 120-121).
Висновки судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз за № 2265-С/14 від 13.11.2014 року, № 2497-С/14 від 27.11.2014 року, № 2675-С/14 від 12.12.2014 року, за якими ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани грудної клітини справа, не проникаючі в грудну порожнину, колото-різані рани правого передпліччя, правої гомілки, лівого плеча, які утворилися не менш ніж як від п`яти ударно-травматичних дій, гострим предметом, який володіє колючо-ріжучими властивостями, та могли бути отримані не пізніше дати звернення до лікувального закладу.
За ступенем тяжкості колото-різані рани, які були виявлені у потерпілого ОСОБА_8 , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж 21 день відповідно до п.п. 2.3.1. «А», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.
Рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на передній поверхні правої половини тулуба, на границі з дельтовидним м`язом мав напрямок з права на ліво, зверху донизу, довжиною до 7 см.; рановий канал колото-різаної рани, яка була виявлена у потерпілого на лівому плечі, мала напрямок зліва направо. Травматичні дії ножом були нанесені з силою достатньою для утворення ушкоджень, які були виявлені на тілі у ОСОБА_8 ( т.2 а.с.99-114, 116-119, 123-131).
Таким чином, з наведених висновків судово-медичної експертизи вбачається, що експерт оцінив тяжкість тілесних ушкоджень , що були вчинені потерпілому, по критерію тривалості розладу здоров`я. Викликаний за клопотанням сторони захисту в судове засідання експерт ОСОБА_22 пояснив, що критерій небезпечності для життя та здоров`я не враховувався, внаслідок того, що пошкодження, що були нанесені потерпілому не були віднесені до небезпечних для життя, оскільки вони не були проникаючими у грудну клітину. Між тим, експерт зазначив, що сама локалізація ударів в грудну клітину з будь-якої сторони з більшою силою і проникненням у грудину могла б призвести до травм небезпечних для життя.
У відповідності до висновків судово-імунологічних експертиз за № 1204-Ц/14 від 12.11.2014 року, № 1203-Ц/14 від 11.11.2014 року, № 655-Ис/14 від 01.11.2014 року, №656-Ис/14 від 01.11.2014 року, №661-Ис/14 від 06.11.2014 року групова приналежність крові ОСОБА_8 - АВ (IV). Сліди крові на ватному тампоні, вилученому в ході огляду місця події від 15.10.2014 року біля автомобіля «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_2 », можна вважати, що дані сліди крові могли виникнути від будь-якої особи с групою крові АВ, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 . На куртці, вилученої при огляді місця події, виявлена кров людини групи АВ, виникнення якої від ОСОБА_8 не виключається. На футболці та джинсах, представлених ОСОБА_8 , светрі сірого кольору, вилученого при огляді місця події, виявлена кров людини групи АВ, виникнення якої від ОСОБА_8 не виключається. На клинку та рукоятці складного ножа, вилученого 15.10.2014 року в ході огляду місця події в автомобілі «Renault-logan», р.н. « НОМЕР_1 », виявлені сліди крові людини групи АВ, що можна вважати дані сліди крові могли виникнути від будь-якої людини з групою крові АВ (IV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_8 ( т.2 а.с.81-83, 85-87, 89-91, 93-94, 96-98).
Висновками судово-балістичної експертизи за №1691 від 16.02.2015 року встановлено, що наданий на дослідження ніж є складним туристичним ножом «Grand Way» моделі «9058» із автоматичним боковим викидом клинка виробництва КНР, має господарсько-побутове призначення і до категорії клинкової холодної зброї не відноситься. (т.2 а.с. 138-141).
Не оспорюючи нанесення потерпілому встановлених під час слідства тілесних ушкоджень, сторона захисту наполягала на невірній кваліфікації дій обвинуваченого, зазначаючи, що його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Між тим, суд не погоджується із такою позицію, і вважає її помилковою, оскільки при відмежуванні замаху на умисне вбивство від умисного заподіяння відповідного тілесного ушкодження, необхідно оцінювати сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дії.
Оцінивши всі обставини вчиненого злочину, суд робить висновок, що обвинувачений обрав таке знаряддя злочину як ніж, яким можливо заподіяти смерть, при цьому він завдав удари ножем в життєво важливі органи, і не обмежився одним таким ударом, при цьому розумів, що і він і потерпілий знаходяться у значно малому просторі, у салоні автомобіля, де неможливо вчиняти надто активні дії по супротиву або вжити заходи щодо відвернення нападу шляхом втечі, при цьому слід врахувати, що досягненню злочинної мети перешкодили як активний супротив потерпілого, так і наявність одягненого на ньому верхнього одягу -куртки, та появ у місці події сторонніх осіб, які разом з потеплілим припинили злочинне посягання та знешкодили нападника.
Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Таким чином, враховуючи всі зазначені обставини та фактори суд вважає, що обвинувачений діяв з прямим умислом на вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання смерті потерпілого від ударів ножем у життєво важливі органи і бажаючи настання таких наслідків, але злочинний умисел не був доведений до кінця через причини, які не залежали від волі обвинуваченого, в звязку з чим дії обвинуваченого і кваліфіковані як замах на вбивство.
А позицію обвинуваченого щодо не визнання кваліфікації його дій суд розцінює як лінію захисту, яка направлена на зменшення міри відповідальності за вчинений злочин.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину,а саме, що даний злочитн є особливо тяжким, а також данні щодо особи обвинуваченого, які свідчать, що обвинувачений в силу ст.89 КК України не судимий, офіційно працевлаштований, має малолітню дитину доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має батьків похилого віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, між тим проходив у 2014 р. лікування, пов`язане з струсом головного мозку з лікворно-гіпертензіонним синдромом, має постійне місце мешкання, за яким зареєстрований та характеризується позитивно.
При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття у вчинені злочину, публічне принесення вибачення потерпілому, добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування на стадії досудового слідства, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та хворих батьків, що потребують стороннього догляду ( а.с.40-42 т.4.) Обставиною, що обтяжує його покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією статті, за якою кваліфіковані його дії, враховуючи зазначені вище обставини, що пом`якшують покарання, та враховуючи відсутність тяжких наслідків від вчинених ним дій для потерпілого, а також позицію потерпілого, який при визначені мірита розміру покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.
Вирішуючи питання щодо зарахування в строк покарання попереднього ув`язнення, колегія суддів виходить з того, що згідно вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання здійснювалося з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати обвинуваченому з моменту його фактичного затримання.
На підставі ч. 1, 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до КК України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року ) зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 час його попереднього ув`язнення під вартою у період з 11 листопада 2015 року і по 18 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі: куртку, футболку чорного кольору, джинси, які передані потерпілому ОСОБА_8 - повернути власникові ; светр чорного кольору, ніж заводського виготовлення, чохол для зберігання ножа, конверт з зразками ВБК, які передані на зберігання до камери сховищ ХМУ ГУМВС України в Харківської області - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя - ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_2