ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2608/21 Справа № 178/1324/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції, зазначив, що підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трьох особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, раніше не судимий, не працює, згідно клопотання не одружений, не має дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, на даний час по справі не допитані обвинувачені. Потерпіла ОСОБА_8 заявила про існування загрози її життю та життю інших потерпілих у разі застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Суд також врахував ризик можливого впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків, вірогідність його переховування від суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у продовженні тримання під вартою. Посилається на порушення під час документування затримання ОСОБА_7 . Також зазначає, що суд не дав належної оцінки відомостям про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має дитину, має постійне місце проживання та приймав участь в АТО. Вважає, що жодний ризик прокурором не доведений, а також не доведено причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Позиції учасників судового провадження.
Всі учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомленні належним чином, клопотань про їх особисту участь в судовому засіданні до суду не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000538 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 187, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що залишаючись на свободі ОСОБА_7 може переховуватись від суду, впливати на потерпілих і свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).
При цьому суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трьох особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Також врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Також врахував необхідність забезпечити належний хід провадження, зокрема для отримання показань свідків, а також суворість покарання, яке може бути йому призначено.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, які, згідно з ухвалою суду, ще не допитані судом та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, - довічне позбавлення волі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про неврахування відомостей про його особу, характеристик та сімейного стану, а також про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені обставини враховані судом першої інстанції та враховуються апеляційним судом, проте ризики встановлені в ухвалі суду, підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами і для їх запобігання та для забезпечення належної процесуальної поведінки, даних про особу обвинувачення, зокрема що він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, має дружину та малолітню дитину, проходив службу в зоні АТО, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не зменшують встановлені у кримінальному провадженні ризики.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Доводи захисника про недоведеність обвинувачення, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу, оскільки вирішення питання доведеності або не доведеності обвинувачення є завданням судового розгляду кримінального провадження по суті та у випадку встановлення необґрунтованості обвинувачення суд має постановити виправдувальний вирок.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у групі осіб (три обвинувачених), в якому необхідно допитати свідків та дослідити письмові докази, що обумовлює об`єм обвинувачення, яке є значним за обсягом, у кримінальному провадженні беруть участь п`ять потерпілих, що об`єктивно потребує достатньо часу для проведення судового розгляду.
За змістом ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження, зокрема є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК України). Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд (ч. 2 ст. 28 КПК України).
Водночас, перевіряючи матеріали справи на істотні порушення вимог КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції встановлено наступне.
Як слідує з журналу судового засідання від 19.08.2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_11 задоволено клопотання прокурора та продовжено тримання ОСОБА_7 під вартою. Разом з тим, склад суду в оскарженій ухвалі зазначений тільки за участю головоючого судді ОСОБА_1 та ним же вона і підписана.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу,
Враховуючи, що правила, зазначені в ч. 3 ст. 407 КПК України, є спеціальними нормами, порівняно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України, то суд апеляційної інстанції доходить висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та поставлення нової ухвали про задовольнення клопотання прокурора та продовження ОСОБА_7 тримання під вартою на той самий строк.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 187, п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України скасувати.
Постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 жовтня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4