Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3594/18
Провадження № 1-кп/490/290/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є одруженим, має доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконує роботи з ремонту автомобілів, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 26 липня 2016 року ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військовому званні "матрос".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 149 від 27 липня 2016 року його було зараховано до списків особового складу цієї військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти 1 батальйону морської піхоти.

Проте, 22 грудня 2016 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 12 квітня 2018 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що не з`явився на службу через сімейні обставини, а саме - одруження та народження двох дітей.
Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 22 грудня 2016 року до 12 квітня 2018 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття та його явку з повинною.

2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час, він вчинив злочин не в період його участі у бойових діях та внаслідок його дій тяжких наслідків не настало.

2. ОСОБА_4 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив злочин у молодому віці.

Визначення виду та міри покарання

1. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

2. Обвинувачений просить про призначення йому покарання у вигляді штрафу.

Але санкція частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України такого покарання не передбачає, а відповідно до статті 69 цього Кодексу таке покарання може бути призначеним лише у разі наявності двох обставин, що пом`якшують покарання та у своїй сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого злочину або особи винного.
В цьому ж випадку такі обставини є відсутніми.

3. В той же час суд відзначає, що, як зазначається у висновку за матеріалами досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_4 , його виправлення без позбавлення волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на таке, а також - на відомості про особу обвинуваченого та на його ставлення до скоєного, а саме - на те, що у содіяному він покаявся - суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно нього покарання.

За такого суд вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

30.06.2021