Єдиний унікальний номер справи № 752/1469/14 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/523/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судових засідань ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не винить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у нападі, з метою заволодінням чужим майном, із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбої), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 19.12.2013 для реалізації злочинного умислу, направленого на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я, придбав у невстановленому в ході досудового слідства місці, у невстановленої слідством особи предмет схожий на пістолет.
20.12.2013 року приблизно об 11 год. 30 хв., ОСОБА_7 після вживання спиртних напоїв, з метою вчинення розбійного нападу, зайшов до приміщення АЗС «ТНК» по вул. Велика Кільцева, 9 в м. Києві, підійшов до касирів торгового залу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які стояли біля каси, та направив на них предмет схожий на пістолет, поставивши при цьому вимогу відкрити касовий апарат та передати йому гроші з нього, тим самим застосував щодо потерпілих насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи. Подолавши таким чином волю потерпілих до опору, ОСОБА_7 підійшов до касового апарату, який під погрозою застосування насильства відчинила касир ОСОБА_9 , та заволодів грошима в сумі 486 гривень, які знаходилися в касовому апараті, тим самим завдав ТОВ «Восток» матеріальної шкоди на вказану суму. Після чого, поклавши грошові кошти та предмет зовні схожий на пістолет до кишені, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 187 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд не в повній мірі врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів проти власності, а об`єктом даного злочину є здоров`я, життя, психологічна або фізична недоторканість людини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у нападі, з метою заволодінням чужим майном, із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи (розбої), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, його молодий вік та незначний розмір заподіяної шкоди, який одразу був відшкодований. Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, яківідповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено. Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах, установлених санкцією інкримінованої йому статті, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі.
Окрім того, з урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, а саме даних про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином неврахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, то колегії суддів вважає їх є неспроможними, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 належним чином мотивував своє рішення, врахувавши в сукупності всі обставини, які враховуються при призначенні покарання, в тому числі і тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор. Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі прокурор ставить питання про призначення ОСОБА_7 менш суворого покарання ніж покарання призначене судом першої інстанції. Доводів, щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, апеляційна скарга прокурора не містить.
Крім того, в ході судового розгляду апеляційною інстанцією встановлено, що ОСОБА_7 тривалий час, а саме з 2016 року, офіційно працював в ПП «ТРК ВТВ Плюс», що підтверджується витягом з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а відтак враховуючи його вірний соціальний напрямок, правомірну поведінку, яка свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення та принцип індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим, а встановлений у максимальних межах іспитовий строк буде необхідним контролем за його поведінкою з боку уповноваженого органу пробації.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення ОСОБА_7 і його перевиховання неможливе без реального відбування покарання прокурором до апеляційного суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3