ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові в режимі відео конференції кримінальне провадження № 0000019 від 11.01.2017 року згідно зміненого прокурором в суді обвинувачення:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Кагарлицького району Київської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом 3 групи, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, є інвалідом 3 групи, одруженого, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли ОСОБА_10 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_6 11.01.2017 приблизно о 13:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 під час вживання разом з ОСОБА_7 алкогольних напоїв вирішив покликати для спільного вживання свого знайомого ОСОБА_13 за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_4 . Для цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , прийшли до території будинку АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_13 . Зайшовши через незачинену хвіртку на територію вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшли разом до будинку, після чого ОСОБА_7 постукав у вікно. Не дочекавшись, поки власник чи користувач житла відчинить двері. ОСОБА_7 рукою узявся за ручку дверей і ривком вирвав їх, пошкодивши при цьому замикаючий пристрій (засув). Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 увійшли через двері до будинку де зустріли ОСОБА_10 до якого вернулися з запитанням про місце знаходження ОСОБА_13 , але, не отримавши відповіді на запитання ОСОБА_7 наніс останньому кілька ударів відкритою долонею правої руки по обличчю. Після цього, ОСОБА_6 ще раз запитав у нього, де знаходиться ОСОБА_13 та наказав повідомити номер його мобільного телефону. Почувши від ОСОБА_10 відповідь про те, що він не знає, де перебуває ОСОБА_13 і йому не відомий номер мобільного телефону останнього, ОСОБА_6 підтримуючі дії ОСОБА_7 , так як теж не отримав від ОСОБА_10 позитивної відповіді поставлені йому запитання, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, завдав одного удару принесеним з собою ножем по тім`яній частині голови ОСОБА_10 , заподіявши йому лінійну рану голови в тім`яно-потиличній ділянці зліва, тобто застосувавши до потерпілого небезпечне для його життя та здоров`я насильство. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 6 від 12.01.2017 вказане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.
У подальшому не виявивши в будинку свого знайомого ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні розбою заперечив, свою вину відповідно до зміненого прокурором обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі та пояснив, що в 11.01.2017 він прийшов до знайомого ОСОБА_14 , де вже перебував ОСОБА_7 , та ОСОБА_14 запропонував йому та ОСОБА_7 покликати ОСОБА_13 . Разом з ОСОБА_7 він пішов до ОСОБА_13 за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 не знав, що в будинку на той момент проживали інші люди, підійшовши до будинку, зайшовши через незачинену хвіртку на територію домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почули, що в будинку працює телевізор. Постукавши у вікно ніхто не відгукнувся після чого підійшовши до дверей ОСОБА_7 смикнув за ручку дверей й вони відкрились, зайшовши до будинку, зрозуміли, що ОСОБА_13 вдома немає, натомість в будинку перебувають інші люди, а саме потерпілий ОСОБА_10 та малолітні діти. Потім вони попросили ОСОБА_10 дати їм номер телефону ОСОБА_13 . Потерпілий ОСОБА_10 почав шукати записника в шафі з номером телефону ОСОБА_13 , але нічого не знайшов та почав диктувати незрозумілі комбінації цифр. Після цього побачив як ОСОБА_7 вдарив один раз долонею ОСОБА_10 по задній частині голови. Він у свою чергу теж хотів вдарити потерпілого по задній частині голови, але так вийшло, що задів потерпілого ножем, який носив у рукаві. Виходячи з будинку в веранді вони з ОСОБА_7 зустріли батьків потерпілого, чоловік намагався перешкодити у виході з будинку, але вони покинули будинок. З будинку ніяких речей не викрадали, умислу на викрадення будь-яких речей не мав. Про скоєне шкодує, вказав на те, що потерпілі до них претензій не мають, оскільки вони відшкодували збитки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому злочині та надав суду наступні покази, що винність свою у вчиненні злочину заперечив, пояснив, що напередодні зайшов до ОСОБА_14 щоб привітати його з днем народження, в результаті випили, і він залишився ночувати. На наступний день 11.01.2017 прийшов ОСОБА_6 , ОСОБА_14 попросив їх покликати ОСОБА_13 за місцем проживання останнього за адресою АДРЕСА_4 . Підійшовши до будинку, зайшовши через незачинену хвіртку на територію домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почули, що в будинку працює телевізор. Постукавши у вікно ніхто не відгукнувся після чого підійшовши до дверей, ОСОБА_7 смикнув за ручку дверей й вони відкрились, зайшовши до будинку, зрозуміли, що ОСОБА_13 вдома немає, натомість в будинку перебувають інші люди, а саме потерпілий ОСОБА_10 та малолітні діти. ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_10 номер телефону ОСОБА_13 на що останній почав незрозуміло говорити, і ОСОБА_7 подумав, що він знаходиться в нетверезому стані та вдарив ОСОБА_10 долонею по задній частині голови. Виходячи з будинку в веранді зустріли батьків потерпілого, чоловік намагався перешкодити у виході з будинку натомість вони покинули будинок. З будинку ніяких речей не викрадав, умислу на викрадення будь-яких речей не мав. Про скоєне шкодує, вказав на те, що потерпілі до них претензій не мають, оскільки вони відшкодували збитки.

Крім показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України підтверджується також показаннями потерпілого ОСОБА_10 та законного представника потерпілого ОСОБА_11 наданими в судовому засіданні та дослідженими судом письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначив, що він інвалід другої групи, приблизно в січні 2017 року перебуваючи в будинку з малолітніми братами він почув, що хтось стукає в вікно, і відразу ввірвався в вхідні двері будинку. Це були якісь хлопці, коли вони ввійшли то запитували номер телефону ОСОБА_13 , поламали шафу. Він повідомив, що не знає, де перебуває ОСОБА_13 і йому невідомий номер мобільного телефону останнього. ОСОБА_7 вдарив його один раз долонею по голові, а ОСОБА_6 вдарив один раз ножем його по голові та більше його не ображали, після чого вони пішли та через кілька хвилин прийшли батьки.
Законний представник потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що обставини справи їй відомі зі слів її сина ОСОБА_10 який є інвалідом другої групи, має легку форму розумової відсталості. В січні 2017 року коли сталася ця подія її син залишився один в будинку, де доглядав молодших братів, а вона з чоловіком пішли в магазин, вдома їх не було близько 30 хвилин. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли до будинку та запитували про ОСОБА_13 , його номер телефону. Коли вона з чоловіком зайшла до подвір`я то помітили, що замок на вхідних дверях був пошкоджений, а двері виламані, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виходили з будинку на зустріч їй та чоловіку, та на вигляд перебували в стані алкогольного сп`яніння з ними розмовляв чоловік на подвір`ї. ОСОБА_11 зайшла до помешкання та помітила, що шафа поламана, в сина розбита голова, він говорив, що його вдарили хлопці один раз. Вона викликала поліцію, а останні втекли. Ніякі речі з квартири не пропали. Претензій морального або матеріального характеру до обвинувачених не має.
Відповідно до заяви законного представника потерпілого ОСОБА_11 остання підтримує обвинувачення у новій редакції за ч.2 ст.125 КК України.
Судом також були досліджені наступні письмові докази.
Витяг з кримінального провадження № 0000019 від 12.01.2017, відповідно до якого 11.01.2017 до ЧЧ Кагарлицького ВП надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_11 про те, що 11.01.2017 приблизно о 12:30 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 проникли до будинку АДРЕСА_4 , де погрожуючи застосувати ножа відносно потерпілого ОСОБА_10 здійснили на нього напад з метою заволодіння особистим майном, тілесні ушкодження у вигляді різаної рани потиличної частини голови та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли. Правова кваліфікація ч. 3 ст. 187 КК України.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 11.01.2017 близько 12:30 год. шляхом зламу дверей будинку АДРЕСА_4 двоє чоловіків проникли до будинку, де намагались викрасти відеомагнітофон та вимагали від заявника надати номер телефону власника будинку, в ході чого заподіяно йому тілесне ушкодження у виді різаної рани голови.
Довідка Поліклініки Кагарлицької ЦРЛ, відповідно до якої у ОСОБА_10 встановлений діагноз - різана рана потилиці, на рану накладено шви.
Відповідно до рапорту поліцейського Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області о 13:36 год. 11.01.2017 надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що в АДРЕСА_4 невідомі особи проникли до будинку. Також дані особи нанесли ножове поранення її дитині та по вказівці оперативно-чергового Кагарлицького ВП було здійснено виїзд на місце події. Прибувши на місце події виявилося, що невідомі особи покинули будинок та направились по АДРЕСА_3 в бік кладовища. Шляхом переслідування в пішому порядку невідомих осіб було затримано та до них застосовано кайданки відповідно до ст.. 45 ЗУ «Про Національну поліцію», після затримання невідомих осіб було доставлено до Кагарлицького ВП для встановлення особи.
Відповідно до протоколу № 6 та протоколу № 7 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 11.01.2017 у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно встановлено стан алкогольного сп`яніння.
Згідно протоколу огляду місця події під час огляду місця вчинення злочину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 проведеного 11.01.2017 року в період часу з 14.15 до 14.35 у присутності понятих, та власника приміщення, було виявлено двохстворчасті дерев`яні двері, які на час огляду відчинені та пошкоджені, а саме у верхній частині вирвано з одвірка запираючий пристрій (металеву защіпку). При вході в веранду на стільці виявлено 29 оптичних дисків. Далі у ході огляду будинку у вітальні на стільці біля столу у правому куті виявлено металевий предмет схожий на ніж. В ході огляду будинку на підлозі виявлено недопалок з під сигарети «Столичні». В ході детального огляду будинку більше ніяких слідів чи речових доказів виявлено не було. На підлозі чи стінах ніяких слідів плям чи бризок бурого кольору не виявлено. В ході огляду подвір`я й прилеглої території, виявлено мобільний телефон марки «Нокіа» та запальничку синього кольору марки «М-01».
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 6 від 12.01.2017 у ОСОБА_10 , виявлена лінійна рана в тьмяно-потиличній ділянці зліва. Давність виявленого тілесного ушкодження може відповідати даті 11.01.2017. Ушкодження виникло в результаті дії предмету, якому притаманні переважно ріжучі властивості. Предметом з такими властивостями може бути лезо клинка ножа. Наявне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.
Висновком судово-психіатричного експерта № 55 від 25.01.2017 року встановлено, що ОСОБА_10 страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені вираженої дебільності). ОСОБА_10 під час вчинення відносно нього інкримінованих підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дій не міг розуміти характер таких дій підозрюваних, їх значення, а також не міг чинити опір, ОСОБА_10 за своїм психічним станом, здатний правильно сприймати та давати відповідні показання лише про зовнішню фактичну сторону обставин, що мають значення у кримінальному провадженні.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 57 від 08.02.2017, ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час будь-які психічні захворювання не страждав і не страждає. ОСОБА_6 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, який не позбавив його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 страждає на хронічний алкоголізм (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю, періодичне вживання алкоголю. Він потребує лікування від цього захворювання. Протипоказань до такого лікування у нього не виявлено. Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_6 не виявлено.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 56 від 09.02.2017 ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій і в даний час на будь-які психічні захворювання не страждав і не страждає. ОСОБА_7 міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 страждає на хронічний алкоголізм (психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю, періодичне вживання алкоголю. Він потребує лікування від цього захворювання. Протипоказань до такого лікування не виявлено. Клінічних ознак наркоманії у ОСОБА_7 не виявлено.
Як вбачається із висновку експерта № 175 від 22.02.2017, наданий на дослідження ніж, який був вилучений при огляді місця події 11.02.2017 року до категорії холодної зброї не відноситься, є ножем господарсько-побутового призначення, ніж виготовлений саморобним способом.
Судом також було переглянуто відеозапис слідчого експерименту від 02.03.2017 з участю потерпілого ОСОБА_10 , та відеозапис слідчого експерименту від 10.03.2017 з участю свідка ОСОБА_15 , де потерпілий та свідок повідомляли на місці щодо обставин справи.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурором кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.125 КК України, як вчинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я.
Разом з тим, 15.10.2020 на електрону адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності та відповідно закриття кримінального провадження. У зазначеному клопотанні захисник зазначив, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 Кк України, було вчинено обвинуваченим ОСОБА_6 11.07.2017, а тому на момент розгляду справи судом першої інстанції строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності (3 роки) сплинув.
Крім того, 30.11.2020 на електрону адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності та відповідно закриття кримінального провадження. У зазначеному клопотанні захисник теж зазначив, що з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України минуло три роки. Також захисник зазначила, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на факти ухиляння обвинувачених від слідства або суду, даних про вчинення ними нового злочину в період з 2017 року по день слухання справи, не має.
Прокурор, підтримав заявлені клопотання захисників та просив їх задовольнити.
Захисник ОСОБА_8 підтримав заявлене ним клопотання та просив його задовольнити, також просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_9 та звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що минули строки давності притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності та відповідно закрити кримінальне провадження.
Захисник ОСОБА_9 підтримала заявлене нею клопотання та просила його задовольнити, також просила задовольнити клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що минули строки давності притягнення цих осіб до кримінальної відповідальності та відповідно закрити кримінальне провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 клопотання свого захисника та захисника ОСОБА_9 підтримав. Суду пояснив, що він визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України і просить на підставі ст. 49 КК України звільнити його та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та відповідно закрити кримінальне провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 клопотання свого захисника та захисника ОСОБА_8 підтримав. Суду пояснив, що він визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України і просить на підставі ст. 49 КК України звільнити його та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тим, що минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та відповідно закрити кримінальне провадження.
Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку за який передбачено покарання у виді обмеження волі минуло три роки.
Санкцією ч. 2 ст. 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.
Судом також встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України вчинено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 11.01.2017 року. За період з 11.01.2017 року по теперішній час, дані про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ухилялись від слідства та суду (були оголошені в розшук) у матеріалах справи відсутні. Дані про вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 іншого злочину у суду відсутні.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що на час розгляду судом кримінального провадження визначений п.2 ч.1 ст. 49 КК України трирічний строк давності притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, тобто є таким що минув, а тому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо них підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за висновками експертиз № 175 від 22.02.2017, № 742/д від 27.02.2017, на загальну суму 1408 гривень 16 коп., слід віднести на рахунок держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 17.01.2017, слід скасувати.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 49, п.1 ч.2 ст. 284, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України на підставі ст..49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0000019 від 11.01.2017 року закрити.
Процесуальні витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за висновками експертиз № 175 від 22.02.2017, № 742/д від 27.02.2017, на загальну суму 1408 гривень 16 коп. - віднести на рахунок держави.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області від 17.01.2017 на двадцять дев`ять оптичних дисків для систем лазерного зчитування, мобільний телефон марки «Нокіа» типу «слайдер» в пластиковому корпусі бордового кольору, запальничка марки «М-01» синього кольору - скасувати.
Речові докази у справі після набрання ухвалою законної сили, а саме:
- двадцять дев`ять оптичних дисків для систем лазерного зчитування, які поміщено у спеціальний пакет № 2157709, мобільний телефон марки «Нокіа» типу «слайдер» в пластиковому корпусі бордового кольору, який поміщено в спец пакет № 2400879, запальничка марки «М-01» синього кольору, яку поміщено в спеціальний пакет № 2400878, які передано на відповідальне зберігання до Кагарлицького ВП повернути власниками;
- один металевий предмет, схожий на ніж, який поміщено у картонний ящик, один недопалок з-під сигарети «Столичні», який поміщено у паперовий конверт, які поміщено в спец пакет № 2400879 знищити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_16 -Тьолушкіна

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3