Справа 932/5060/21
Провадження 1-кс/932/2664/21
У Х В А Л А
Іменем України
26 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні маючий неповнолітніх дітей 2018 р.н. та 2020 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000591 від 15.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000591 від 15.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000591 від 15.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, в якому 25.06.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України Враховуючи існування ризиків того, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що підставою для звернення із вказаним клопотанням стала наявність існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного та підозрюваний в судовому засіданні проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, послались на наявність міцних соціальних зв`язків, дружини, двох малолітніх дітей, постійного місця проживання. Ризики не обґрунтовані, наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду не має. Окрім того, підозрюваний повідомив, що заявника ОСОБА_7 знає давно, останній займався будівництвом, брав у борг грошові кошти проте своєчасно їх не повертав, запевняв, що поверне з відсотками, з неустойкою, взяв три тисячі та сам сказав що поверне 10. 24.06.2021 року написав йому розписку про відсутність претензій по боргу. Погроз не висловлював. Повідомив, що одружений, має двох малолітніх дітей, проживає у квартирі дружини, в гаражі займається ремонтом автомобілів, працював.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та долучені до нього матеріали встановлено наступне.

В провадженні слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000591 від 15.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

На даній стадії досудового розслідування вказано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_4 , спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами виник злочинний умисел, спрямований на здійснення вимоги передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим. В якості об`єкта свого злочинного посягання ОСОБА_4 спільно з невстановленими у ході досудового розслідування особами обрав ОСОБА_7 . З метою реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 22.06.2021 року призначив зустріч об 11:00 годині потерпілому ОСОБА_7 у кафе «Макдональдс», що розташоване за адресою: м. Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 52, де доводячи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення вимоги передачі чужого майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, пред`явив останньому вимогу стосовно передачі на його та інших осіб користь грошових коштів у розмірі 8000,00 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу Національного банку України, 217520, 00 гривень, під приводом неіснуючого цивільно-правового зобов`язання, а саме штрафних санкцій за невчасно погашений борг, при цьому висловив погрозу стосовно насильства над потерпілим та його близькими родичами у разі відмови від передання грошових коштів. Сприймаючи погрози ОСОБА_4 як справжні та реальні, потерпілий ОСОБА_7 погодився передати на його користь грошові кошти, однак вказав, що має змогу дістати лише 3000, 00 доларів США, на що ОСОБА_4 погодився. У подальшому, ОСОБА_4 , доводячи свій спільний з невстановленими особами злочинний умисел до кінця, призначив зустріч ОСОБА_7 24.06.2021 на 15 годину 00 хвилин у кафе «Baristi» за адресою: м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, буд. 72-А, на що потерпілий надав згоду.

Після чого, ОСОБА_7 24.06.2021 приблизно об 15 годині 00 хвилин прибув до кафе «Baristi» за адресою: АДРЕСА_3 , де цього ж дня приблизно об 15 годині 10 хвилин до нього підійшов ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що цивільно-правове зобов`язання ОСОБА_8 є неіснуючим та виникло з підстав, не передбачених чинним законодавством, однак продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, повторно висловив вимогу стосовно передачі на його користь грошових коштів, на що потерпілий ОСОБА_7 передав грошові кошти у розмірі 3000, 00 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу Національного банку України, 81810,00 гривень.

24.06.2021 у о 15 годині 12 хвилин на ділянці місцевості навпроти будинку АДРЕСА_3 , в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, було затримано гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.06.2021 ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме вимогу передачі майна потерпілого з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як визначено п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи питання про можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу яким є тримання під варто, слідчий суддя повинен всебічно дослідити відомості та обставини на які посилається сторона обвинувачення.

Виходячи з наданих суду копій матеріалів та отриманих в ході судового розгляду клопотання пояснень встановлено наступне: 15.06.2021 ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з повідомлення про те, що група осіб вимагає у нього передачу грошових коштів з погрозою насильства. В ході допиту підтвердив факт отримання грошових коштів в розмірі 3000 дол. США в 2020 році та факт їх не повернення, повідомив обставини повернення грошових коштів в розмірі 12000 дол. США чоловіку на ім`я ОСОБА_9 , як зазначає потерпілий в подальшому 10.06.2021 зателефонував ОСОБА_9 та сказав, що винен ще 3000 дол. Відомості щодо передачі грошових коштів в розмірі 12000 дол.США також підтверджено показами свідків. Оглянуто мобільний телефон з перепискою з особою « ОСОБА_10 ». 24.06.2021 року потерпілим надано грошові кошти в розмірі 3000 дол. США, що підтверджено відповідною заявою та протоколом огляду із зазначенням номіналу та номерів банкнот. 24.06.2021 року в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 . У потерпілого було виявлено розписку написану ОСОБА_4 відповідно до якої останні взяв у ОСОБА_7 в рахунок погашення боргу (18000 долСША) грошові кошти в розмірі 3000 дол США після чого сторона не має ніяких питань та вимог до ОСОБА_7 Додатковими допитами потерпілого та свідка зазначено, що вимога про надання грошових коштів по грошовим зобов`язанням надходила від чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , з ним і зустрічалися і передавали грошові кошти.

Дії підозрюваного ОСОБА_4 орган досудового розслідування кваліфікує за ч. 2 ст. 189 КК України, за кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб. Проте сукупність наданих слідчому судді відомостей та матеріалів не доводить поза розумним сумнівом правильність саме такої кваліфікації. Таке переконання ґрунтується на тому, що вимога передачі грошових коштів в розмірі 3000 дол США надійшла від підозрюваного, відомостей щодо її здійснено попередньою змовою групою осіб на даній стадії досудового розслідування не надано, такі обставини випливають і з протоколів допиту як потерпілого так і свідків. Також враховуються обставини повідомленні як потерпілим так і свідками про факт передачі грошових коштів в розмірі 12000 дол США в рахунок погашення заборгованості, вказане свідчіть про спілкування осіб певний проміжок часу та не спростовує доводів сторони захисту про наявність боргових зобов`язань.

Досліджені докази та пояснення не спростовують позицію сторони обвинувачення про факт вчинення кримінального правопорушення та ймовірну причетність до нього підозрюваного ОСОБА_4 , проте беззаперечних доказів та обставин вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який би безапеляційно надавав можливість слідчому судді обрати найсуворіших запобіжних захід не надано (оскільки наприклад за вищевказане діяння може кваліфікуватись і за ч. 1 ст. 189 і за ч.ч. 1,2 ст. 355, санкції яких передбачають максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років).

Щодо наявності ризиків та неможливості їх запобіганню іншими, більш м`якими запобіжними заходами.

В ході судового розгляду справи судом вважається частково доведеними ризики на які посилається прокурор. Водночас встановлені в ходу судового розгляду справи такі обставини як наявність родини, двох малолітніх дітей на утриманні, постійне місце проживання, навчання, свідчать про міцні соціальні зв`язки, та з урахуванням попередньої кваліфікації дій підозрюваного, свідчать на невисоку ймовірність вчинення дій направлених на переховування від органів досудового розслідування та суду. Запобігти таким спробам можливо шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю. Аналогічним чином можливо запобігти ризикам визначеним п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом з електронним засобом контролю підозрюваний не може впливати ані на потерпілого, ні на свідків, ні перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому вважаю, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки клопотання не містить доказів виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про обрання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення, обравши до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення; Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 р. у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Оскільки стороною обвинувачення не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, водночас вважаю, що наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного, керуючисьст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпро ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме: домашній арешту із застосування електронних засобів контролю, що полягає у забороні підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду терміном 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- утриматись від спілкування з свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні та потерпілим ;

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Застосувати як виконання обов`язку засіб здійснення контролю за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 електронний засіб контролю, який підозрюваному носити на весь час домашнього арешту.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в порядку передбаченому ст. 202 КПК України.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту два місяці, тобто до 26 серпня 2021 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Нагляд за дотриманням обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 покласти на слідчого в даному кримінальному провадженні.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 181 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 29.06.2021 року о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1