Справа №639/5426/21
Провадження №1-кп/639/458/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/5426/21 (в ЄРДР №0000227 від 02.06.2021р.) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 24.05.2021р., приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходився в багатоповерховому житловому будинку АДРЕСА_2 , де в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з дружиною ОСОБА_6 , з якою він знаходиться в шлюбно-розлучному процесі, реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись позаду ОСОБА_6 на відстані витягнутої руки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, передбачаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в ділянку потилиці, від чого остання втратила рівновагу та вдарилася об короб відчиненої двері правою рукою, в ділянці плеча та передпліччя.
В результаті протиправного діяння ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 синці на правому плечі, в потиличній ділянці голови, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 , передбачена ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та висновки судово-медичної експертизи. Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного та попросив вибачення у потерпілої.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію також висловили прокурор, захисник та потерпіла.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога не перебуває; з 1993 року перебуває на обліку в МПНД №3, діагноз: шизофренія, параноїдна форма; раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше; одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; офіційно не працює; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. по справі № 280/865/16-к, не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; відношення обвинуваченого до скоєного; кількість епізодів протиправної діяльності один; особу винного; обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також судом враховується позиція потерпілої ОСОБА_6 , яка вказувала на відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого та просила його суворо не карати.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б свідчили, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу буде недостатнє для досягнення цілей покарання, прокурором не доведено.

Більш того, саме вказане покарання просив призначити обвинуваченому прокурор та потерпіла.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що досягнення цілей покарання щодо ОСОБА_3 в цілому на теперішній час можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним і достатнім.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять грн. 00 коп.).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1