ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/214/19 Номер провадження 11-кп/814/583/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000595 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури, на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Литвинів Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3815 (три тисячі вісімсот п`ятнадцять) грн. 38 коп., та моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн., а всього 13815 (тринадцять тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 38 коп.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України за таких обставин.
05.11.2018 року близько о 08.00 год. на проїзній частині дороги навпроти господарства по АДРЕСА_1 на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виникла суперечка, під час якої у ОСОБА_10 виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, ОСОБА_10 , стоячи попереду ОСОБА_7 , тримаючи в руках дерев`яну палицю, яку заздалегідь приніс з собою з власного господарства, розміщеного поряд, наніс нею один удар в ліву частину грудної клітини ОСОБА_7 . Продовжуючи побиття, ОСОБА_10 вказаною палицею наніс один удар по лівій руці та один удар по голові ОСОБА_7 . Після отримання останнього удару ОСОБА_7 , втративши свідомість, впав на землю.
Згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, що у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційними скаргами звернулися обвинувачений, прокурор та потерпілий.
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції, закрити провадження щодо нього та звільнити його від кримінальної відповідальності.
Зазначає, що 05.11.2018 потерпілий ОСОБА_7 першим наніс йому удар граблями по голові, після чого ОСОБА_10 , що їхав на мопеді, упав з нього. ОСОБА_7 продовжив наносити йому удари та завдав близько шести ударів по тулубу. Після побиття ОСОБА_7 обвинувачений пішов додому та викликав швидку, звернувся до Новосанжарської ЦРБ наступного дня.
Вказує, що нанесення йому тілесних ушкоджень потерпілим підтверджується висновками експертиз, відповідно до яких ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Додає, що за даним фактом внесені відомості до ЄРДР 06.11.2018, проте і до цього часу ОСОБА_7 не пред`явлена підозра.
Зазначає, що ОСОБА_7 протягом декількох років створює йому та його сім`ї нестерпні умови життя, забороняє поставити йому паркан, кидає каміння йому у двір та знищує живність, яку ОСОБА_10 , утримує, обзиває та замахувався вдарити обвинуваченого.
Звертає увагу, на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які хоча і є його родичами, проте надавали правдиві покази та вказує, що покази племінниці потерпілого, ОСОБА_15 , та його співмешканки, ОСОБА_16 взяті судом до уваги безпідставно.
Також вказує на відсутність в обвинувальному акті викладу обставин щодо поведінки потерпілого, які передували агресії обвинуваченого, тоді як від них залежить, чи перебував він у стані необхідної чи уявної оборони.
Потерпілий ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді арешту на строк до шести місяців, а також стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.
Вказує на здійснення обвинуваченим насилля щодо нього, особи похилого віку, та відсутності у нього можливості оборонятися.
Зазначає, що після отриманої травми його у непритомному стані доставляли до лікарні та відразу було переведено у реанімаційне відділення, що не було враховано судом.
Звертає увагу, що обвинувачений своєї вини не визнав, не вчиняв жодних дій з примирення та не допомагав у лікуванні.
Також вказує, що при вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди судом не враховано, що крім фізичного болю він переніс сильні душевні хвилювання за своє життя, емоційний стрес під час побиття, який супроводжується відчуттям розгубленості, страху за своє життя та тривоги.
Зазначає, що в подальшому був вимушений надалі проходити лікування, проте наслідки травми не зникли, і дотепер приймає ліки, проходить огляд стану здоров`я у медичному закладі, страждає на періодичні болі, запаморочення та задишки, що змінило його звичайний уклад життя.

У поданій апеляційній скарзі прокурор Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 до покарання у виді шести місяців арешту.
Не оспорюючи висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого, вважає рішення суду про призначення ОСОБА_10 покарання у виді штрафу необґрунтованим, оскільки судом не враховано, що обвинувачений не працевлаштований, вину не визнав, не відшкодував завдані збитки та не вибачився перед потерпілим, вчинив кримінальне правопорушення відносно особи похилого віку.
Зазначає, що судом наведені недостатні підстави для призначення найбільш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України та не враховано суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.
В запереченнях на подану прокурором апеляційну скаргу ОСОБА_10 просить залишити її без задоволення.
До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 подав суду заяву про відклик поданої ним раніше апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які підтримали подані ними апеляційні скарги з підстав в них наведених, заперечення обвинуваченого та захисника в його інтересах проти апеляційних скарг потерпілого та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи принесених апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційних скаргах прокурора та потерпілого фактичні обставини провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не оспорюються та, відповідно, апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілого щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є непереконливими.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як видно із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При цьому, суд зобов`язаний враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, склад сім`ї, матеріальний стан тощо.

Суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Всупереч доводам прокурора та потерпілого, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та ступінь його суспільної небезпечності, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, його характеристики, а також наявність обставини, що обтяжує покарання.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , на думку колегії суддів, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання, належним чином умотивовано, є справедливим, а покарання як за видом, так і за розміром - необхідним і достатнім.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вироку у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, як про це йдеться у апеляційній скарзі прокурора та потерпілого, колегія суддів не вбачає .

Водночас, доводи потерпілого ОСОБА_7 в принесеній апеляційній скарзі щодо невірного визначення розмір стягнутої на його користь з обвинуваченого моральної шкоди, заслуговують на увагу.

Відповідно до положень ч.1 ст.128 КПК України - особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Так, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди не в повній мірі враховано вищенаведені норми Закону, рекомендації Верховного Суду України.

Так, саме винними діями ОСОБА_10 . ОСОБА_7 заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий в зв`язку з вчиненням щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Визначаючи розмір завданої потерпілому моральної шкоди, колегія суддів враховує характер та обсяг моральних страждань і переживань потерпілого, глибину його фізичних страждань, наслідки для здоров`я потерпілого, необхідність в періодичному лікуванні, що значно порушує звичний спосіб та ритм життя ОСОБА_7 внаслідок цього, тому, враховуючи наведене та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, завдана потерпілому моральна шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Новосанжарського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 завданої моральної шкоди змінити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 15000 грн. завданої моральної шкоди.
В іншій частині вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4