У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/5889/20
Провадження № 1-кс/210/1186/21
"11" травня 2021 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув в судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001458 від 22.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 2. ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2021 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 про арешт майна, яке було надіслано 28.04.2021р. на адресу суду кур`єрською доставкою.
В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2020 приблизно о 19 год. 40 хв. на вулиці Набережна Перемоги у місті Дніпро сталося ДТП з транспортним засобом BMW M5, який знаходився під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в наслідок чого останній загинув.
Після події на місце ДТП відразу приїхали ОСОБА_5 який є компаньйоном по бізнесу ОСОБА_4 , та колишня співмешканка ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 з проханням привезти на місце ДТП документи загиблого та відкрити двері колегам ОСОБА_4 , які повинні провести інкасацію робочих грошових коштів, які останній зберігав у робочому сейфі вдома. На вказане прохання ОСОБА_6 погодилась та отримала ключі від квартири, в якій проживав ОСОБА_4 .
В цей час, у зв`язку із безперешкодним отриманням ключів від квартири та правомірним приводом потрапляння до неї, використовуючи тяжкі обставини для родичів та близьких загиблого, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне, таємне заволодіння майном ОСОБА_4 в особливо великому розмірі, у зв`язку з тим, що їй було достовірно відомо про фінансову діяльність ОСОБА_4 та зберігання за місцем мешкання грошових коштів та інших цінностей у великому розмірі.
Так, ОСОБА_6 з метою реалізації свого раптово виниклого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, залучила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на вчинення особливо тяжкого злочину, тим самим вступила в злочинну змову.
В подальшому, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , 13.07.2020 приблизно з 20 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв., безпосередньо після ДТП, в якому загинув колишній співмешканець ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , приїхала до квартири, в якій проживав останній, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням раніше отриманих ключів, безперешкодно разом з невстановленою на даний час в ході досудового розслідування жінкою потрапила до вищевказаної квартири.
Далі, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, за попередньою змовою групою осіб, використовуючи обставини які склалися, не маючи права власності на майно ОСОБА_4 , відкрила сейфи останнього, які знаходились у вищевказаній квартирі, з яких викрали золоті злитки 999,9 проби в кількості 4 штук вагою 100 грамів кожний загальною вартістю 614204 гривень, каблучку з білого золота 750 проби зі вставками діамантів загальною вартістю 41312.9 грн. та грошові кошти на загальну суму 133 800 доларів США. Після чого о 21 год. 02 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та викраденим майном з місця злочину зникли.
Реалізувавши свій злочинний умисел, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 розподілили викрадене майно у невстановлений досудовим слідством спосіб. В подальшому, ОСОБА_6 частину викраденого майна почала зберігати за місцем мешкання своїх батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , а частину за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 .
Своїми умисними діями ОСОБА_6 разом з невстановленою в ході досудового розслідування жінкою, спричинили майнову шкоду потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які мають право на спадщину від ОСОБА_4 , на загальну суму 118 800 доларів США та 655516.9 гривень, потерпілому ОСОБА_10 , який має право на спадщину від померлої ОСОБА_11 в сумі 15 000 доларів США.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, кваліфікуються за ч. 5 ст. 185 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , 13.07.2020 приблизно з 20 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв., безпосередньо після ДТП, в якому загинув колишній співмешканець ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , приїхала до квартири, в якій проживав останній, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням раніше отриманих ключів, безперешкодно разом з ОСОБА_7 потрапила до вищевказаної квартири.
ОСОБА_6 , використовуючи обставини які склалися, відкрила сейф ОСОБА_4 та заволоділа особистим блокнотом щодо його фінансової діяльності, в якому містилися записи про боргові зобов`язання ОСОБА_12 перед ОСОБА_4 .
В подальшому, у невстановленому досудовим слідством місці та час, після ознайомлення із записами у особистому блокноті ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 виник умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами, які ОСОБА_12 повинен був повернути в якості боргу ОСОБА_4 .
Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно через три дні після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_12 , з яким була раніше знайома та повідомила, що їй відомо про його борг перед ОСОБА_4 у невстановлений досудовим слідством розмірі, однак не менш 100 000 доларів США та висловила вимогу негайно його повернути. Крім того, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , ОСОБА_6 повідомила неправдиву інформацію, що вона є законною дружиною загиблого і є єдиним спадкоємцем його майна, тим самим приховала інформацію про наявність дійсних спадкоємців та ввела в оману ОСОБА_12 . Введений в оману ОСОБА_12 погодився на вимогу ОСОБА_6 повернути їй борг на загальну суму в розмірі 100 000 доларів США, яка складалася із погодженої суми вартості належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_4 у сумі 55000 доларів США та готівки у розмірі 45000 доларів США.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_12 , 23.07.2020 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , розташованого за адресою: м. Дніпро вул. Шевченка, 11, організувала укладення фіктивного договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 виступив продавцем, а ОСОБА_14 за вказівкою її доньки ОСОБА_6 - покупцем. Відповідно до попередньої домовленості між ОСОБА_12 , який був введений в оману, та ОСОБА_6 , рідна матір останньої - ОСОБА_14 жодних коштів за фіктивний правочин продавцю не передала.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння майном ОСОБА_12 , 23.07.2020 приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_13 , розташованого за адресою: м. Дніпро вул. Шевченка, 11 отримала від ОСОБА_12 45000 доларів США та написала розписку про отримання від ОСОБА_12 грошових коштів на загальну суму в розмірі 100 000 (ста тисяч) доларів США, чим засвідчила те що більше жодних майнових претензій до ОСОБА_12 не має.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила майнову шкоду потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 100 000 доларів США.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у придбанні права на майно шляхом обману та зловживання довірою, вчинене в особливо великому розмірі кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи раптово виниклий умисел на викрадення вогнепальної зброї, 13.07.2020 приблизно з 20 год. 30 хв. до 21 год. 30 хв., безпосередньо після ДТП, в якому загинув колишній співмешканець ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , приїхала до квартири, в якій проживав останній, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням раніше отриманих ключів, безперешкодно разом з ОСОБА_7 потрапила до вищевказаної квартири, де ОСОБА_6 , використовуючи обставини які склалися, викрала мисливський нарізний карабін «МКМ-072» № НОМЕР_1 калібру 7,62х39, що належав ОСОБА_4 .
В подальшому, реалізуючи злочинний умисел на викрадення вогнепальної зброї, ОСОБА_6 , в порушення п. 12.16 вищевказаного наказу МВС України № 662, у п`ятиденний строк не здала до органів поліції на тимчасове зберігання до вирішення питання щодо спадкування майна мисливський нарізний карабін «МКМ-072» № НОМЕР_1 калібру 7,62х39, що належав ОСОБА_4 .
В подальшому, 21.10.2020 ОСОБА_6 , в порушення вимог п.12.16 наказу МВС України № 662, не будучи спадкоємцем ОСОБА_4 , отримала дозвіл ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Дніпропетровській області на зберігання вищевказаної вогнепальної зброї.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у викраденні вогнепальної зброї за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст. 262 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне зберігання вогнепальної зброї, 13.07.2020 приблизно о 21 год. 30 хв. не маючи передбаченого законом дозволу, порушуючи Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 р, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків діючи умисно, незаконно, перевезла мисливський нарізний карабін «МКМ-072» № НОМЕР_1 калібру 7,62х39 з місця його викрадення - АДРЕСА_1 до місця свого мешкання в - АДРЕСА_3 де остання почала його незаконно зберігати до 21.10.2020, а саме до отримання дозволу ВКОЗ у СДС УПД ГУНП в Дніпропетровській області на зберігання вищевказаної вогнепальної зброї.
23.11.2020 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_3 виявлено та вилучено мисливський нарізний карабін «МКМ-072» № НОМЕР_1 калібру 7,62х39 який відповідно до висновку експерта № 19/104-7/1/1299 від 04.12.2020 є багатоцільовою вогнепальною зброєю - самозарядним нарізним карабіном 7,62х39 мм, виготовленим шляхом переробки саморобним способом самозарядного нарізного мисливського карабіну «МКМ-072» № НОМЕР_1 калібру 7,62х39 мм, шляхом заміни штатного не складного прикладу на складний телескопічний приклад, в наслідок чого в наданому на дослідження вигляді не відповідає вимогам, передбачених для нарізної мисливської зброї. Карабін придатний до проведення пострілів як із складеним так і з неповністю зафіксованим у розкладеному вигляді прикладом.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у незаконному зберіганні вогнепальної зброї кваліфікуються за ч.1 ст. 263 КК України.
01 лютого 2021 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.
08.02.2021 допитаний представник потерпілого ОСОБА_15 , який пояснив, що 01.02.2021 вранці йому подзвонив потерпілий по справі ОСОБА_16 та повідомив, що в вечорі до нього приїжджали якісь страшні люди та після спілкування з ними він, якщо не змінить свої показання по справі ОСОБА_17 , боїться за своє життя та автомобіль, який повинні спалити. 02.02.2021 ОСОБА_18 самостійно привіз ОСОБА_19 на міру запобіжного заході та робив спроби взяти її на поруки, після чого він зрозумів, що його залякали. Крім того ОСОБА_18 раніше говорив ОСОБА_20 , що після подій 13.07.2020 його переслідували чеченці та до цієї справи має відношення ОСОБА_21 .
Згідно інформації оперуповноважених УСР в Дніпропетровській області ДСР ОСОБА_6 знаходиться в тісних стосунках з ОСОБА_22 , який є покровителем останньої та допомагав їй у вчинені злочину.
09.03.2021 під час огляду мобільного телефону ОСОБА_6 виявлено чат в месенжері «WhatsApp», між ОСОБА_6 та ОСОБА_22 в переписці останні обговорюють придбання будинку вартістю 3 381 456 грн.
Тимчасовим доступом до інформації яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна» стосовно абонентського номеру телефону який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме НОМЕР_2 та аналізу отриманої інформації встановлено, що 13.07.2020 в період часу вчинення злочину ОСОБА_7 постійно дзвонила ОСОБА_22 , та відповідала на вхідні дзвінки останнього. Тобто ОСОБА_22 контролював дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 міг надавати їм поради та вказівки з приводу вчинення злочину та сприяти в подальшому переховуванню викраденого майна.
28.04.2021 проведено обшук автомобіля Mercedes-Benz CLA 250, сірого кольору НОМЕР_3 власником якого є дружина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході обшуку вилучено автомобіль Mercedes-Benz CLA 250, сірого кольору номерний знак НОМЕР_3 .
У зв`язку з тим, що на теперішній час встановлюються всі обставини справи, вилученні в ході обшуку речі можуть мати істотне значення по справі, для перевірки цих обставин потрібен достатній обсяг часу та можливо велика кількість, слідчих та розшукових дій, експертиз. Повернення вилученого в ході обшуку майна на даній стадії досудового розслідування може призвести до втрати важливих доказів та завадить відшкодуванню шкоди завданої потерпілим внаслідок крадіжки.
З метою виконання завдань кримінального провадження, попередження неправомірних дій, арешт даного майна буде забезпеченням запобігання можливості його приховання, відчуження, подальшого відшкодування збитків завданих незаконними діями правопорушників, а також враховуючи, що вказані речі визнані речовим доказом у кримінальному провадженню, збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні присутній не був, разом із клопотанням про арешт майна надав письмове клопотання зазначивши, що просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ст.. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до ноступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 168 КПК України, вилучені відповідно до протоколу огляду предмети є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування, а Дніпропетровською обласною прокуратурою забезпечується процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001458 від 22.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 2. ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України.
В клопотанні слідчим зазначено, що накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення обшуку 28.04.2021 а саме на автомобіль Mercedes-Benz CLA 250 номерний знак НОМЕР_3 , сірого кольору, 2016 року випуску VIN код НОМЕР_4 власником якого є ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ідентифікаційний код НОМЕР_5 - необхідне з метою збереження речових доказів що є необхідним для виконання цілей кримінального провадження, зокрема їх використання під час досудового розслідування та з метою уникнення можливості пошкодити або передачі вказаного майна, що впливатиме на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Так, щодо транспортного засобу, слід зазначити наступне:
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Так, згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя, суд повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вказані дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом із цим, клопотання слідчого попри констатацію факту визнаття автомобіля речовим доказом, таких відомостей не містять. Зокрема стороною обвинувачення не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника транспортного засобу, (який між тим не є учасником кримінального провадження), а також можливість виконання завдання в кримінальному провадженні, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням (наприклад виконання слідчих дій, чи проведення екпертизи) та можливість використання вилученого автомобіля як доказу у кримінальному провадженні.
Згідно з матеріалами провадження, автомобіль, хоч і визнано речовим доказом, проте слідством не надано доказів того, що ним користувалися безпосередньо для корисних цілей в даному кримінальному провадженні, що даний автомобіль є предметом злочину, тощо, а тому не міг зберегти на собі сліди злочину.
Не доведено стороною обвинувачення, відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України і існування обставини, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна до автомобіля, призведе до його приховування, пошкодження, зникнення чи втрати. Слідчим не надано суду будь-яких доказів того, що ОСОБА_23 (власник автомобіля) може приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити даний транспортний засіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно положень ст.171 ч.5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Вказані строки слідчим було дотримано.
Відповідно до вимог ст.170 ч.2 п.1 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст.167 ч.2 п.1, 3 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0001458 від 22.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 2. ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1