ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/832/21 Справа № 202/2621/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року про скасування іспитового строку та направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі

за участю:
прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року засудженому ОСОБА_7 скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2020 року.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений 22.09.2020 року та 22.12.2020 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, п`ять разів притягався до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч. 4 ст. 126, ч. 3 ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що засуджений грубо порушує покладені на нього вироком суду обов`язки, систематично вчиняє адміністративні правопорушення та не бажає ставати на шлях виправлення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову про відмову у задоволення подання органу пробації про скасування іспитового строку засудженому ОСОБА_7 ..
В обґрунтування апеляційних вимог, захисник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що суд не врахував тієї обставини, що засуджений протягом іспитового строку неухильно дотримувався покладених на нього обов`язків, не з`явився до органу з питань пробації маючи поважні причини, а саме те, що 22.09.2020 року доглядав свою мати похилого віку, а 22.12.2020 року звернувся до лікаря, що підтверджується відповідними довідками. Щодо вчинення адміністративних правопорушень, захисник зазначив про те, що вони, наразі, оскаржуються у зв`язку з їх незаконністю. Крім того зазначає, що у суду не було підстав вважати, що засуджений ухиляється від виконання своїх обов`язків та не став на шлях виправлення, оскільки навіть прокурор вважав за можливе надати засудженому шанс для виправлення.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання начальника Індустріального РВ ФДУ Центр пробації про скасування іспитового строку ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Приймаючи рішення про скасування засудженому ОСОБА_7 іспитового строку, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений, будучи ознаймоленним з порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та обов`язками, покладеними на нього вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2020 року, 22.09.2020 року не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не надав документів, які підтверджують поважність такої неявки. Крім того, ОСОБА_7 22.12.2020 року повторно не з`явився до органу з питань пробації та не надав виправдовувальних документів. Разом з цим, за час відбуття покарання вчинив п`ять адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, та, відповідно, п`ять разів притягався до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення. Таким чином, суд дійшов до висновку, що засуджений безвідповідально ставиться до обмежень та обов`язків, встановлених вироком суду, що свідчить про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення.
З такими висновками суду погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Як вбачається з вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2020 року, на засудженого, у відповідності до ст. 76 КК України було покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
З обов`язками, визначеними вироком суду та порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджений ОСОБА_7 був ознайомлений 27.07.2020 року, знав про обсяг обов`язків, покладених на нього вироком суду, що не оскаржується в апеляційному порядку.
Не дивлячись на свою обізнаність про покладені на нього обов`язки, 22 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, будь-яких документів, які підтверджують поважність причин неявки не надав. При цьому, колегія суддів критично ставиться до посилань захисника на ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 не прибув на реєстрацію у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю, яка є особою похилого віку, оскільки вказані доводи не підтверджено жодним документом або іншим доказом.
25 вересня 2020 року у зв`язку з неявкою засудженого ОСОБА_7 до уповноваженого органу з питань пробації, у відповідності до ст. 166 КВК України до нього було застосовано письмове попередження. Однак, не дивлячись на це, 22 грудня 2020 року, засуджений ОСОБА_7 повторно не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, у зв`язку з чим, 23 грудня 2020 року до засудженому було винесено повторне попередження. Доводи захисника засудженого ОСОБА_7 про те, що 22 грудня 2020 року звертався за медичною допомогою у зв`язку з чим був позбавлений можливості прибути на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації не підтверджено належними доказами, оскільки довідки надані захисником свідчать виключно про те, що засуджений ОСОБА_7 у цей день здавав аналізи, однак лікарняних листків або інших довідок, направлень від лікарів, що обумовлювали таку необхідність, суду не надано. Більше того, такі доводи захисника спростовуються поясненнями самого засудженого ОСОБА_7 , які він надавав до уповноваженого органу з питань пробації, у яких зазначив про те, що 22 грудня 2020 року не з`явився на реєстрацію у зв`язку з завантаженістю на роботі.
Крім цього, за час відбуття іспитового строку покарання засуджений ОСОБА_7 п`ять разів притягався до адміністративної відповідальності, а саме 07 та 13 серпня 2020 року, 01, 12 та 27 жовтня 2020 року за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, в тому числі й за керування транспортними засобами з ознаками сп`яніння. Колегія суддів не бере до уваги доводи захисника щодо того, що вказані постанови, наразі, оскаржуються, оскільки з наданих, на підтвердження цьому, доказів вбачається той факт, що захисником 27 березня 2021 року лише подано апеляційну скаргу на постанову Індустріального районного суду від 12.10.2020 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, що свідчить про те, що, на даний час, постанови, зазначені у поданні органу з питань пробації та в ухвалі суду є чинні та не скасовані у встановленому законом порядку. Більше того, колегія суддів також не бере до уваги й постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2021 року, якою скасовано постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки правопорушення, яке йому було інкриміновано, стосується подій, які мали місце 04 лютого 2020 року, тобто до його засудження за ч. 1 ст. 263 КК України та не має жодного значення для розгляду даної справи.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК України, систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути неповноту судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено, а доводи апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак ухвала суду має бути залишена без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року про скасування засудженому ОСОБА_7 іспитового строку та направлення його для відбування покарання у вигляді позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4