ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/875/21

22 квітня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000126 від 12.02.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом старший навідник 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, учасник бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження - прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , на порушення вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого навідника 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою ухилитися від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 19 січня 2021 року близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби, де тимчасово дислокувався підрозділ роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , на базі табірного збору військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 та не виконуючи обов`язки військової служби проводить час на власний розсуд.

Дані дії ОСОБА_3 , які виразились в самовільному залишенні місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч.3 ст.408 КК України, тобто дезертирство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 зазначеними вище діями вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 408 КК України, а саме самовільно залишив місце служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто дезертирство.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття у скоєному, сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину, а також суд, приймає до уваги, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_3 , без реального позбавлення волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відсутній.

Судові витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.374,376,395 КПК України, 75-76 КК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі і застосувавши ст. 75, 76 КК України, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк терміном в два роки, з покладенням на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законний сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1