Справа №560/1106/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в режимі відеоконференції між Дубровицьким районним судом Рівненської області та Рівненським апеляційним судом, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 17 червня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого, освіти вищої, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

З обвинувального акту вбачається, що 17 червня 2019 року о 14:00 год., біля входу в торговий центр "Пасаж", що по вул. 1000-ліття Дубровиці, 6 в м. Дубровиця, Рівненської області, ОСОБА_6 зустрів ОСОБА_7 , з яким на грунті давніх особистих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 кулаком лівої руки наніс один удар в груди ОСОБА_7 , чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки зліва, забій грудної клітки, синця передньої поверхні грудної клітки зліва, що згідно висновку судово-медичної експертизи №157/146 від 26 червня 2019 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, як умисні спричинення легких тілесних ушкоджень.

08 липня 2021 року до суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України на підставі статті 49 Кримінального кодексу України і закриття у зв`язку з цим кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно нього в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, з наслідками закриття кримінального провадження із зазначених мотивів ознайомлений. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, просив відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 підтримала подане клопотання та просить закрити кримінальне провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності. У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, просила відмовити в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні висловив думку, що при прийнятті рішення щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності він, покладається на розсуд суду. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди просив задовольнити в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України на підставі статті 49 Кримінального кодексу України і закриття у зв`язку із цим кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях статтю 12 та частину 1 статті 49 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень частин 1-3 статті 49 Кримінального кодексу (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до положень статті 12 Кримінального кодексу України (у редакції Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Санкція частини 1 статті 125 Кримінального кодексу України, яка діяла на час вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Таким чином, згідно з положеннями статті 12 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII), кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до положень статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить висновку, що ОСОБА_6 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення кримінального проступку, тобто з 17 червня 2019 року і до дня розгляду клопотання минуло два роки.

Дані про ухилення ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду чи вчинення останнім нового кримінального правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Згідно з частиною 3 статті 285 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом, ОСОБА_6 в судовому засіданні роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючою підставою.

В силу вимог пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23 грудня 2005 року №12 встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статтею 49 Кримінального кодексу України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Таким чином, суд вважає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 статті 49 Кримінального кодексу України є безумовною та обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог частин 3, 4 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 17 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 1 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відносно клопотання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_6 грошового стягнення у зв`язку із неодноразовою неявкою в судові засідання без поважних причин, то відповідно до статті 323 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Відповідно до статті 144 Кримінального процесуального кодексу України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

Згідно положень частин 2, 3 статті 146 Кримінального процесуального кодексу України, під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання. Суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення.

Згідно положень статті 139 Кримінального процесуального кодексу України, якщо обвинувачий, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 про неодноразові виклики до суду був повідомлений належним чином та своєчасно, проте, в судові засідання не з`явився та не повідомляв про причини свого неприбуття (не надавав доказів поважності причин неявки), суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_6 слід накласти на нього грошове стягнення у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 грн.

Щодо цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, суд приходить такого висновку.

Згідно частин 5, 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом частини 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, не перешкоджає йому пред`явити позов в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведенного,керуючись статтями 5, 12, частинами 1-3 статті 49 Кримінального кодексу України, статтями 284, 285, частинами 3,4 статті 288 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 17 червня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України - закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Звільнити ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 17 червня 2019 року по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.

Накласти на ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , грошове стягнення у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень).

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до частини 7 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя Дубровицького
районного суду ОСОБА_1