н/п 1-кп/766/1643/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , в судовому засіданні у приміщенні Херсонського міського суду Херсонської області по кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР 15.02.2017 року за №0000549 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.07.2017 року до провадження Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 03.02.2019 року.

В ході розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, прокурор заявив клопотання про необхідність продовження, мотивуючи тим, що заявлені ризики, які стали підставою для тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю кримінального правопорушення, яке йому інкримінуються.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд виходить з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд може визнати недоцільним продовження цього строку, тільки якщо на час розгляду цього питання, відпали зазначені у ч.3 ст.199 КПК України обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд вважає, так як розгляд судового провадження триває, відкладається з об`єктивних причин, є необхідність у дослідженні обставин по справі, виклику свідків, а ризики, які стали підставою для взяття під варту на даний час не зменшилися, зокрема, існують ризики того, що у випадку звільнення обвинуваченого з під варти він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, що підтверджується тим, що він офіційно не працював, раніше засуджений та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

З огляду на наведене, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає його особі, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду, та не знаходить підстав для його зміни на менш суворий, та з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечення виконання ними процесуальних рішень, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою в межах строків визначеного законом.

Керуючись ст.ст.199, 331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27 березня 2019 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3