Справа № 341/1660/19
Провадження № 11-кп/4808/130/21
Категорія ч.1 ст. 263 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою начальника Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року щодо:
обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання якого АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання якого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який не працює, раніше судимий,
16 листопада 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.162, ч.2 ст.355, ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ст.ст.69,70 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Звільнений з місць позбавлення волі 10 грудня 2010 року по відбуттю терміну покарання;

27 квітня 2011 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавленя волі на строк 1 рік. Звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку на 1 рік;

23 січня 2013 року Івано - Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.2 ст.186 КК України до покарання з застосуванням ст.69, 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців. Звільнений 16 червня 2014 року з заміною невідбутої частини покарання на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяці 20 днів з відрахуванням у дохід держави 20% від суми заробітку;

06 квітня 2016 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців; 19 липня 2018 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 15 днів,

23 вересня 2020 року вироком Галицького районного суду Івано - Франківської області за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., який сплачено 23 жовтня 2020 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року, призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання - 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано відбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч.3 ст.72 КК України визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн (п`ятсот десять гривень 00 коп.).

Вирок в частині покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн ( п`ятсот десять гривень 00 коп.) у зв`язку зі сплатою штрафу до виконання вирішено не звертати.

Строк відбування покарання обчислено з часу фактичного затримання ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили і звернення його до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1570,10 грн. (тисячу п`ятсот сімдесят гивень 10 копійок) процесуальних витрат.

2. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив умисні дії, які виразилися у придбанні, носінні та зберіганні вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Вказане кримінальне правопорушення скоєно при наступних обставинах:

ОСОБА_9 на початку липня 2019 року біля с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області в траві знайшов предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати. Усвідомлюючи, що знайдений ним предмет є вибуховим пристроєм, не маючи дозволу на право зберігання і носіння вогнепальної зброї, усвідомлюючи незаконність своїх дій, у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року зі змінами та доповненнями, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року зі змінами та доповненнями, незаконно придбаний ним предмет переніс за місцем проживання в АДРЕСА_2 , де заховав на шафі в одній з житлових кімнат та незаконно зберігав до 13 серпня 2019 року.

12 серпня 2019 року біля 20 год. за місцем проживання обвинуваченого між ОСОБА_9 та сусідом ОСОБА_11 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_9 виніс з житлового будинку предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати, яким пригрозив ОСОБА_11 застосувати даний предмет. ОСОБА_11 пішов з місця події та повідомив про агресивну поведінку ОСОБА_9 працівників поліції.

13 серпня 2019 року біля 13 год. під час спілкування з працівниками Галицького відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, які прибули за викликом ОСОБА_11 за місцем проживання ОСОБА_9 , він признався, що дійсно зберігає за місцем проживання предмет, який схожий на запал із кільцем (чекою) від ручної гранати і в подальшому в присутності понятих та працівників вибухотехнічного відділу ГУНП в Івано-Франківській області добровільно видав вищезазначений предмет.

Згідно висновку експерта СЕ-19/109/32-48ВТ/19 від 06 вересня 2019 року наданий на дослідження предмет є придатним до вибуху, промислово виготовленим уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ, який використовується для спорядження ручних гранат РГД-5, Ф-1, РГ-42, містить заряд комбінованої вибухової речовини ТНРС+азид свинцю та відноситься до вибухових пристроїв.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив умисні дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і пояснив, що на початку липня 2019 року, точної дати не пригадує, біля с.Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області біля 06 год. під час ранкового вигулювання собаки виявив предмет, схожий на запал з кільцем (чекою) від ручної гранати. Знайдений предмет переніс за місцем проживання та заховав зверху на шафі в одній із кімнат будинку. 12 серпня 2019 року біля 20 год. за місцем проживання між ним та сусідом ОСОБА_11 на грунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_11 , якому заважав, ніби-то створений ним та його гостями шум, прийшов на його подвір`я з рушницею та зробив кілька пострілів. На таку поведінку ОСОБА_11 він витягнув з кишені штанів ключі від скутера, які схожі на запал від вибухового пристрою та пригрозив ОСОБА_11 застосувати даний предмет. Після чого ОСОБА_11 пішов з місця події . 13 серпня 2019 року вибуховий пристрій він видав працівникам поліції, які прибули до його домоволодіння. Мав намір здати вибуховий пристрій до правоохоронних органів раніше, однак забув про нього. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

3.Доводи апеляційних скарг.
3.1. Зміст апеляційної скарги прокурора:
- не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 , фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій, вважає, що вирок Рогатинського районного суду від 13.01.2021 є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність полягає у наступному.
- вироком Рогатинського районного суду від 13.01.2021 ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року, призначивши ОСОБА_9 покарання - З роки 1 місяць позбавлення волі.

на підставі ч. ч. 1,4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, передбаченими у ч. З ст. 72 КК України визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

-виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються в разі, якщо після постановления вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановления попереднього вироку. У такому випадку суд, призначаючи покарання за другим вироком, може як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим за строк покарання, визначений за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

- призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

- вважає дослідити вирок Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України та вирок Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року за ч. 1 ст. 357 КК України.

Враховуючи наведене просить вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 01 2021 щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст.263 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок яким, ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання З роки позбавлення волі.

На Підставі ч. ч. 1,4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 і за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами, педбаченими у ч. З ст. 72 КК України визначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць та штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 06 квітня 2016 року, призначивши ОСОБА_9 остаточне покарання - 3 роки 1 місяць позбавлення волі та штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Вирок в частині покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. у зв`язку зі сплатою штрафу до виконання не звертати.

3.2. Зміст апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 :
- вирок Рогатинського районного суду від 13.01.2021 року про засудження ОСОБА_9 необгрунтованим, незаконним та таким, що підлягає до зміни;

- судом не враховано тієї обставини, що ОСОБА_9 добровільно видав працівникам Галицької поліції даний запал, що стверджували в судому засідання свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , однак покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_13 в цій частині не знайшли свого правильного відображення;

- у вироку зазначено, що ОСОБА_11 має дозвіл на пневматику, однак як органом досудового слідства, так і в судовому слідстві такого дозволу не було виявлено;

- вказує на те, що засудження ОСОБА_9 до 3 років позбавлення волі є надто суворим;

- стверджує, що ОСОБА_9 з часу вчинення кримінального правопорушення та до його засудження вів себе належно, вчасно прибував у судові засідання.

- обвинувачений повністю як до пред`явлення йому підозри, так і після підозри визнавав свою вину повністю, щиросердечно розкаювався у тому, дуже переживав та шкодував, що так вчинив.

- у судовому засіданні аналогічно ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавав повністю, щиросердечно розкаювався, критично оцінював свої дії і просив пробачення у потерпілого.

- ОСОБА_17 на даний час по контракту знаходиться на військовій службі і охороняє спокій громадян держави, що змішує ОСОБА_9 "надавати сім`ї по місцю реєстрації посильну допомогу у всьому.

- за місцем фактичного проживання з дружиною ОСОБА_13 та двома малолітніми дітьми він надає матеріальну та фізичну допомогу сім`ї і характеризується позитивно, крім того, він приймає участь у Всеукраїнській громадській організації «Об`єднання Богдана Хмельницького».

Просить вирок Рогатинського районного суду від 13.01.2021 щодо ОСОБА_9 скасувати, постановити новий, яким засудити його строком на 1 рік позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим терміном 1 рік.

10.03.2021 до апеляційного суду від захисника ОСОБА_8 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому він повністю заперечує її та просить підтримати доводи які наведені в його апеляційній скарзі.

3. Позиції учасників судового процесу.
3.1. Обвинувачений та його захисник доводи апеляційних скарг підтримали, просили їх задовольнити з наведених у них мотивів. ОСОБА_9 також пояснив, що у нього працівники поліції спитали чи є у нього щось заборонене. Він сказав, що є і видав запал працівникам поліції.

3.1. Прокурор заперечив апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, просив їх відхилити з огляду на необґрунтованість. Просив задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

4. Вирок суду належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з огляду на таке.
Згідно обвинувального акту і вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 добровільно видав запал від гранати.
У такому разі його належало звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, яка прямо передбачає саме такий випадок добровільну здачу вибухового пристрою.
Якщо і обвинувачення і суд першої інстанції вважали, що це не та добровільна здача, яка передбачена ч. 3 ст. 263 КК України в якості підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, то це належало обговорити в суді і мотивувати в рішенні.
Натомість ОСОБА_9 , який згідно вжитого формулювання його дій по добровільній видачі (здачі) вибухового пристрою мав право на звільнення від кримінальної відповідальності, визнаний винуватим за ч. 1 ст. 263 КК України і покараний.
Існування у обвинувальному вироку таких суперечностей і неясностей у описанні обставин справи та використанні правових понять і термінів є неможливим, позаяк суперечить засадам верховенства права, законності (ст. 8, 9 КПК) і позбавляє судове рішення правової визначеності особа має право на звільнення, але всупереч цьому покарана.
Таке рішення не може бути визнане законним, обґрунтованим і вмотивованим (ст. 370 КПК).
Виправити це в апеляційному суді неможливо, оскільки вказані обставини не були предметом дослідження й оцінки в суді першої інстанції.
Томуапеляційні скарги сторін слід задовольнити частково, оскаржений вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись статтями 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 таначальника Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5