Справа № 308/4728/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання заступника начальника слідчого відділу відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000060 від 08.02.2021 року про застосування відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, що 11.03.2021 року уповноваженими особами ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 19.02.2021 року проведено контроль за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки психотропної речовини метамфетаміну у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без затримання особи.
У ході проведення вищевказаної оперативної закупки, 11.03.2021 року, о 15 години 58 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля будинку № 157 розташованого по вулиці Перемоги в місті Ужгород, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, діючи всупереч положенням ч. 3 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», відповідно до якої, серед іншого, діяльність з обігу психотропних речовин, включених до таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770, здійснюється суб`єктами господарювання за наявності в них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, тобто діючи незаконно, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на незаконний збут психотропних речовин, обіг яких обмежений на території України, отримав від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти в сумі 300,00 гривень, як оплату за обумовлену психотропну речовину метамфетамін, після чого, передав в руки ОСОБА_7 1 (один) згорток металевої фольги, сріблястого кольору з напівпрозорою кристалічною речовиною, білого кольору, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/2287-НЗПРАП від 18.03.2021 в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою у перерахунку на метамфетамін основу 0,0319 грама, тобто збув психотропну речовину.
За таких обставин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України тобто незаконному збуті психотропних речовин.

14.04.2021 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Оголошена ОСОБА_8 підозра у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на експерта, спеціаліста та свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Крім цього, перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків злочину та інших учасників вказаного злочину.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_8 знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Клопотання слідчого мотивоване також тим, що ОСОБА_8 займався незаконним збутом психотропних речовин, а тому сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

За таких обставин, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 клопотання підтримав з викладеними в такому мотивами та просив суд обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що ОСОБА_8 може ухилитися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, звертає увагу на те, що ОСОБА_5 вчинив даний злочину під час призначеного йому судом іспитового строку, що свідчить про схильність підозрюваного до вчинення нових злочинів. Також прокурор вважає, що застосування до ОСОБА_5 біль м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та належну процесуальну поведінку підозрюваного. Що стосується розміру застави, то просив визначити таку у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав з викладеними в ньому мотивами та просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення поданого клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні. Захисник, вважає, що ризики названі стороною обвинувачення, базуються на припущеннях, оскільки ОСОБА_8 не має на меті впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Просив застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім цього, просив суд у разі обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити мінімальний розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
Встановлено, що слідчим відділом ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування, у рамках кримінального провадження №0000060 від 08.02.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 14.04.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом допиту свідка від 16.02.2021 року, висновком експерта № СЕ-19/107-21/2287-НЗПРАП від 18.03.2021 року, протоколом затримання особи від 14.04.2021 року, протоколом обшуку від 14.04.2021 року, протоколами допиту свідків від 14.04.2021 року, протоколом медичного освідчення № 427 від 14.04.2021 року, довідкою про судимість від 15.04.2021 року, протоколом допиту підозрюваного від 14.04.2021 року, повідомленням про підозру від 14.04.2021 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Відповідно до копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 14.04.2021 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а саме незаконному збуті психотропних речовин.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 1 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 4 до 8 років.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків злочину, експертів, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 суд враховує його особу та те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, даний злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , було вчинено у період призначеного йому судом іспитового строку.

Крім цього, слідчий суддя враховує спосіб життя підозрюваного, зокрема, те, що підозрюваний є раніше судимим, на даний час офіційно ніде не працює, не має постійного джерела доходу, відсутність постійних заробітків, а тому існує високий ризик того, що перебуваючи на волі, останній може вчинити новий злочин або продовжити злочин, у вчиненні якого підозрюється.
Оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спрямований саме на незаконний збут психотропних речовин, під час затримання підозрюваного, при ньому було виявлено розфасовану кристалічну речовину білого кольору, яку останній мав намір збути широкому колу осіб, що придбавали наркотики, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного. В зв`язку з чим клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, задоволенню не підлягає.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 при застосуванні до нього більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків у кримінальному середовищі, може незаконно впливати на свідків злочину, експертів з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно останнього у виді тримання під вартою.
Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_8 заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У п.3 ч.5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення у якому підозрюється особа - злочин, передбачений ч.1 ст. 307 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, так і кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дані про особу підозрюваного, звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому,
Поряд з вказаними обставинами, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який є тяжким, дані щодо майнового стану підозрюваного, зокрема те, що останній офіційно ніде не працює. При цьому, слідчий суддя бере до уваги також ті обставини, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 у останнього не було знайдено значних сум особистих грошових коштів, які б в свою чергу могли б засвідчити, що такі отримані з незаконних джерел, зокрема внаслідок збуту наркотичних засобів.
Органом досудового розслідування не надано суду жодного належного та допустимого доказу про те, що ОСОБА_5 володіє значними сумами грошових коштів, одержаних будь-яким шляхом, в тому числі і внаслідок незаконного збуту наркотичних засобів.
Вказані обставини в своїй сукупності дають можливість слідчому судді прийти до висновку, з врахуванням клопотання прокурора щодо альтернативного запобіжного заходу, що розмір застави, з врахуванням конкретних обставин вчиненого злочину, змісту підозри, наданих суду доказів щодо майнового та сімейного стану підозрюваного, слід визначити, підозрюваному ОСОБА_5 у розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 109450 грн., оскільки на думку слідчого судді саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків визначених КПК України.
Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, з свідками у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 15 год. 40 хв., 10.06.2021 року.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 15 год. 40 хв., 14.04.2021 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, - в розмірі (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 109450 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування, без дозволу слідчого, прокурора чи суду, з свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1