Справа № 947/8080/21
Провадження № 1-кс/947/3830/21
У Х В А Л А

Іменем України

24.03.2021 року м. Одеса

Слідча суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 17.03.2021 року про відмову у задоволені клопотання про проведення одночасного допиту у кримінальному провадженні №0001745, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть скарги

1.1. 22.03.2021 року захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернувся до слідчої судді зі скаргою, в якій просить:

(І) скасувати постанову слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 17.03.2021 року про відмову у задоволені клопотання про проведення одночасного допиту між свідком ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 ;

(ІІ) зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 або іншого слідчого, уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001745 від 18.12.2020 року, провести одночасний допит свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 , під час якого з`ясувати причини розбіжностей у показаннях вказаних осіб.

1.2. Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою та такою, що винесена всупереч положенням і приписам КПК України. Показання свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 містять очевидні суперечності та протиріччя одне одному. Фактичні дані, зазначені свідком ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , мають важливе значення для повного та всебічного встановлення обставин та істини у даному кримінальному провадженні. В той же час, відмовляючи у задоволені клопотання про проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий посилаючись на ст.69 Конституції України, згідно якої підозрюваний не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, а також на те, що законом не передбачено попередження підозрюваного про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, ставить під сумнів показання підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній може на будь-якій стадії змінити свої покази або відмовитись від їх давання взагалі. Крім того, аналіз норм чинного кримінального процесуального законодавства, а також той факт, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не направлявся до суду, досудове розслідування не є закінченим, як зазначив слідчий, а, наразі, триває.

ІІ. Процедура

2.1. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.03.2021 року, справа №947/8080/21 передана на розгляд судді ОСОБА_1 (а.с.14).

2.2. Ухвалою слідчої судді від 22.03.2021 року відкрито провадження за скаргою (а.с.15).

2.3. Під час розгляду скарги повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України.

2.4. Учасники кримінального провадження, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися. Адвокат та слідчий звернулись із заявами про розгляд скарги у їх відсутність.

2.5. Враховуючи строк розгляду скарги, визначений частиною другою статті 306 КПК України, а також зважаючи на те, що у відповідності до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду скарги у відсутність учасників кримінального провадження.

ІІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Кримінальний процесуальний кодекс України (надалі КПК України)

Стаття 2. Завдання кримінального провадження

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 3. Визначення основних термінів Кодексу

1. Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення:

[…] 5) досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності

Стаття 7. Загальні засади кримінального провадження

1. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться […]:

3) рівність перед законом і судом […];

15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 9. Законність

1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

2. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 22. Змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

1. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 26. Диспозитивність

1. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Стаття 38. Орган досудового розслідування

[…] 4. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Стаття 40. Слідчий органу досудового розслідування

[…] 5. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Стаття 65. Свідок

1. Свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

Стаття 84. Докази

1. Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

2. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 91. Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

[…] 2. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Стаття 92. Обов`язок доказування

1. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стаття 93. Збирання доказів

1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом […].

3. Сторона захисту […] здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту […] проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 94. Оцінка доказів

1. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Стаття 95. Показання

1. Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження […].

5. Особа дає показання лише щодо фактів, які вона сприймала особисто, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Стаття 110. Процесуальні рішення

[…] 3. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне […].

4. Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу […].

5. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Стаття 223. Вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій

1. Слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

2. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети […].

5. У разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 224. Допит

[…] 9. Слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Стаття 290. Відкриття матеріалів іншій стороні

1. Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

[…] 3) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування

[…] 2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

2) зобов`язання вчинити певну дію […];

4) відмову у задоволенні скарги.

Стаття 352. Допит свідка

[…] 15. Суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих, обвинувачених) для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених частиною дев`ятою статті 224 цього Кодексу.

ІV. Оцінка слідчої судді

4.1. Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001745 у їх сукупності, слідча суддя дійшла такого висновку.

4.2. В ході розгляду скарги встановлено, що СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001745 від 18.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України.

4.3. 12.03.2021 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , звернувся до СУ ГУНП в Одеській області із клопотанням про проведення слідчої дії одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 для з`ясування причин розбіжностей у показаннях останніх.

4.4. 17.03.2021 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , щодо проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 відмовлено.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови, проведення одночасного допиту двох чи більше допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях є правом, а не обов`язком слідчого.

Так, відповідно до ст. 63 КУ, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів,коло яких визначається законом.

Також, чинним законодавством не передбачено попередження підозрюваного про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Зазначені обставини надають підозрюваному ОСОБА_4 можливість на будь-якій стадії змінити свої покази, або відмовитись від їх дачі взагалі, що ставить під сумнів надані ним покази.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

12.03.2021 року на підставі доручення прокурора відділу Одеської обласної прокуратури, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні, сторонам було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали для ознайомлення в порядку ст.290 КПК України.

Відповідно до ч.15 ст.352 КПК України суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження для з`ясування причин розбіжності в їх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених ч.9 ст. 224 КПК України.

4.5. Надаючи правову оцінку відмові слідчого у проведенні слідчих дій, слідча суддя виходить з такого.

4.6. Згідно з ч.5 ст.9КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ).
Згідно з принципами Конвенції та практикою ЄСПЛ розслідування є ефективним, якщо воно відповідає основним стандартам розслідування, а саме: принципам незалежності та неупередженості, ретельності, невідкладності, компетентності, залучення потерпілого і контролю громадськості. Невідкладність є гарантією збереження доказів, об`єктивних показань свідків, висновків експертів тощо.

4.7. Як вбачається із досліджених у судовому засіданні матеріалів, протягом півтора місяці (починаючи з 26.01.2021 року до 12.03.2021) стороною захисту перед органом досудового розслідування не ініціювалось проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 шляхом подання клопотання в порядку ст.220 КПК України, а тому, на думку слідчої судді, не можна вважати, що вона діяла з належною ретельністю та не зволікала із реалізацією наданих прав.

4.8. Одночасно слідча суддя звертає увагу на те, що згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ право на виклик свідків не є абсолютним і може бути обмежене в інтересах належного відправлення правосуддя.

4.9. Разом з тим, на думку слідчої судді, стороною захисту не доведено, що одночасний допит свідка ОСОБА_6 та підозрюваного є необхідним для встановлення істини, а відмова у їх одночасному допиті порушує його право на ефективне розслідування кримінального правопорушення.

4.10. Приймаючи таке рішення, слідча суддя також враховує положення ч.4 ст.95 КПК України, у відповідності до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Також, суд має право призначити одночасний допит двох чи більше вже допитаних учасників кримінального провадження (свідків, потерпілих, обвинувачених) для з`ясування причин розбіжності в їхніх показаннях, який проводиться з урахуванням правил, встановлених частиною дев`ятою статті 224 цього Кодексу (ч.15 ст.352 КПК України).

4.11. Крім того, на думку слідчої судді, є слушними доводи слідчого, що виключення відповідальності за відмову давати свідчення щодо себе, закріплене у ст.63 Конституції України, є важливою гарантією дотримання положення про презумпцію невинуватості особи, що покладає тягар доведення вини особи виключно на сторону обвинувачення.

4.12. Враховуючи, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, у відповідності до ст.94 КПК України оцінює докази з точки зору належності і достатності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а також зважаючи на те, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети, слідча суддя дійшла висновку про те, що старший слідчий діяв в межах своїх дискреційних повноважень та свавільності в його діях немає.

4.13. На думку слідчої судді, старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надав належну оцінку доводам захисника, викладеним у клопотанні, дослідив та проаналізував їх у сукупності, та відповідно до ст.220 КПК України в строк не більше трьох днів з моменту подання прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання.

4.14. Постанова старшого слідчого від 17.03.2021 року складена з дотриманням вимог ч.5 ст.110 КПК України, тобто, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини, до яких включено всі, передбачені процесуальним законом відомості.
4.15. Прецедентна практика ЄСПЛ вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.

V. Висновок слідчої судді

5. Відтак, не надаючи наперед оцінки наданим сторонами доказам, слідча суддя не вбачає підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 17.03.2021 року про відмову у задоволені клопотання про проведення слідчої дії.
Керуючись статтями 2, 9, 10, 94, 110, 303-307, 309 КПК України,-

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на рішення старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 17.03.2021 року про відмову у задоволені клопотання про проведення одночасного допиту у кримінальному провадженні №0001745, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, - залишити без задоволення.

2. Копії ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідча суддя: ОСОБА_1