Справа № 136/781/21
провадження 1-кс/136/177/21
УХВАЛА
іменем України

11 травня 2021 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000143 від 09.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно технічна, працюючого оператором ТОВ «Барлінек Інвест», не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, батько знаходиться на службі в АТО, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що близько 03:10 год. 09.05.2021, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись на вулиці Героїв Майдану в м. Липовець, зайшов у внутрішній двір багатоповерхових, багатоквартирних житлових будинків, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 де помітив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21011» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , на підставі довіреності від 18.10.2019 серії НОВ №308907 та фактично належить ОСОБА_8 на підставі технічного паспорта на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_2 виданого Липовецьким МРЕВ 29.09.1992.
У подальшому, ОСОБА_4 на ґрунті виниклого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме - автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21011» д.н.з. НОМЕР_1 , з корисливих спонукань, всупереч волі власника чи користувача даного транспортного засобу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом віджиму вітрового скла водійських дверей, відчинив їх, після чого проник до салону вказаного автомобіля. Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи в середині транспортного засобу, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та його наслідки, бажаючи їх настання, шляхом часткового пошкодження замка запалення, привів двигун автомобіля в дію та, виїхавши з прибудинкової території по АДРЕСА_2 , поїхав даним автомобілем в напрямку с. Росоша, Липовецької ТГ, Вінницького району, Вінницької області де на березі річки за його межами, заховав вищевказаний автомобіль.
Такими своїми діями ОСОБА_4 , викраденим транспортним засобом розпорядився на власний розсуд та спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди.
Відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено 09.05.2021 до ЄРДР, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст.289 КК України.
ОСОБА_4 09.05.2021 о 23 год. 15 хв. було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а 10.05.2021 о 15 год. 50 хв. вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Слідчий вказує у клопотанні, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню вищевказаним спробам, слідчий просив суд вирішити питання про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та не запобіжить встановленим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати інший більш м`який запобіжний захід, мотивуючи тим, що вину свою він визнає, жалкує про вчинене та здатен дотримуватись процесуальних обов`язків покладених на нього як підозрюваного.

Захисник просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вказуючи на те, що ОСОБА_4 є особою в силу вимог ст.89 КК України, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, оскільки живе у сім`ї з батьками, офіційно працевлаштований, вину у вчиненому визнав. Крім цього, слідчим та прокурором не доведено наявність інкримінованих ОСОБА_4 ризиків, а також не доведено неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, вважає, що стороною кримінального провадження, з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини даного кримінального провадження, доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.
Вказана обставина доведена матеріалами долученими до клопотання, а саме: протоколами огляду місця події від 09.05.2021; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом огляду речового доказу, а саме відеозапису з камери спостереження.
Також така обставина визнавалась самим підозрюваним у ході розгляду клопотання.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано вагомі докази на підтвердження розумної підозри, які свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 слідчий посилається на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: останній зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення..
Зокрема, як доказ ризику, що ОСОБА_4 зможе спробувати переховуватись від органів досудового розслідування, слідчий вказує у клопотанні, що підозрюваний усвідомлюючи строк покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині (у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років), який відповідно до класифікації злочинів, передбачених ст.12 КК України є тяжким злочином, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

У практиці ЄСПЛ, рішення якого відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ як джерело права, визначено, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії").
Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено відсутність сталих соціальних зв`язків ОСОБА_4 , що може спонукати переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки як було встановлено в ході судового розгляду, останній проживає з сім`єю, має матір та батька, які працездатного віку, батько перебуває на службі в зоні АТО, ОСОБА_4 проживає біля матері по АДРЕСА_1 , де він допомагає по господарству, сім`я має інше житло, де зареєстрований підозрюваний, отож матеріально забезпечена сім`я. Крім цього, ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, має власний дохід, отож міцність соціальних зв`язків підозрюваного доведена.
Зважаючи на викладене, відсутність вагомих доказів, які б вказували на реальне виконання підозрюваним дій щодо переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 зможе спробувати вчинити такі дії.

На підтвердження ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вказує, що підозрюваний ОСОБА_4 зможе незаконно впливати на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_10 , так як він є його близьким знайомим.

Водночас в судовому засіданні було встановлено, що такий свідок вже допитаний, протокол допиту додано до клопотання, а доказів того, що підозрюваний в силу своїх стосунків може схиляти до дачі неправдивих показів під час перебування на волі матеріали справи не містять.
При цьому, слідчий суддя вважає доведеним матеріалами доданими до клопотання ризик, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_11 13.02.2019 був засуджений вироком Липовецького районного суду Вінницької області за ч.1 ст.122 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75, 104 КК України звільнений від вібування покарання з іспитовим строком на 2 роки.
Наведене свідчить, що ОСОБА_4 був притягнутий до кримінальної відповідальності, будучи неповнолітнім.
Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 05.05.2021 був звільнений від покарання призначеного за вищевказаним вироком від 13.02.2021.
У той же час, на час розгляду даного клопотання ОСОБА_4 в силу приписів ст.89 КК України вважається раніше не судимим, оскільки доказів протилежного слідчому судді не надано, ухвала не скасована.
Проте, дане кримінальне правопорушення підозрюваний вчинив в період коли ухвала суду не набрала законної сили, отож заходи державного примусу, які були наслідком неправомірної поведінки неповнолітнього ОСОБА_4 не дали позитивних результатів, останній не зробив належних висновків, що свідчить про можливість особи до вчинення таких дій.
Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК (ч. 1 ст. 183 КПК).

Згідно п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, судам при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати критерії підстав для тримання особи під вартою їх достовірності/недостовірності та конкретної ситуації, що склалася.
Крім цього, слідчий суддя враховує, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування чи перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Зважаючи на встановлені судом обставини, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, доведеність одного із заявлених ризиків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого заходи забезпечення даного кримінального провадження, обравши останньому більш м`який запобіжний захід ніж просить прокурор у вигляді особистого зобов`язання, оскільки дійшов до переконання, що з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, саме такий запобіжний захід зможе запобігти вказаному вище ризику та забезпечить виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.
За таких обставин, слідчий суддя задовольняє частково клопотання.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.131, 179, 194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1