Дата документу 23.03.2021 Справа № 311/1863/16-к
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/95/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1863/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.539 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2019 року, якою

відмовлено в задоволенні подання Василівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 .

Згідно з матеріалами провадження, вироком Василівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2016 року засуджено ОСОБА_7 до 5 років позбавлення волі та одночасно звільнено від відбування покарання з випробуванням. При цьому засудженому ОСОБА_7 встановлений іспитовий строк 3 роки, і покладені вироком суду на останнього наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До Василівського районного суду звернувся інспектор Василівського РВ філії ДУ «Центр пробації» з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_7 .

Зазначений вирок суду надійшов до Василівського районного відділу уповноваженого органу з питань пробації 20 жовтня 2016 року. 27 жовтня 2016 року громадянин ОСОБА_7 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з іспитовим строком, йому були роз`яснені обов`язки покладені на нього судом. ОСОБА_7 був попереджений про відповідальність за ухилення від виконання обов`язків та систематичного порушення громадського порядку під час іспитового строку. Постановою про встановлення днів явок на реєстрацію ОСОБА_7 був встановлений день - четверта п`ятниця кожного місяця. З постановою засуджений був ознайомлений під підпис. Згідно повідомлення з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності 5 разів: 01 вересня 2018 року за ч.1 ст.175-1 КУпАП - куріння тютюнових виробів у заборонених місцях; 02 вересня 2018 року за ч.1 ст.127 КУпАП - порушення правил дорожнього руху пішоходами; 13 вересня 2018 року за ст.173 КУпАП - дрібне хуліганство; 11 жовтня 2018 року за ст.183 КУпАП - завідомо неправдивий виклик спеціальних служб; 25 жовтня 2018 року за ст.183 КУпАП - завідомо неправдивий виклик спеціальних служб. 23 листопада 2018 року ОСОБА_7 з`явився до Василівського РВ філії ДУ «Центр пробації» та надав письмове пояснення, в якому зазначив, що притягувався до адміністративної відповідальності у вересні та жовтні місяцях, в цілому 5 разів. 23 листопада 2018 року ОСОБА_7 було виписано попередження за притягнення до адміністративної відповідальності. Згідно повідомлення з Дніпрорудненського ВП ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності 04 лютого 2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; ч.2 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; ч.5 ст.121 КУпАП - порушення водієм правил керування транспортним засобом, правил користування ременями безпеки або мотошоломами. 26 квітня 2019 року ОСОБА_7 з`явився до Василівського РВ філії ДУ «Центр пробації» та надав письмове пояснення, в якому зазначив, що дійсно притягувався до адміністративної відповідальності 04.02.2019. 18 червня 2019 року ОСОБА_7 було виписано попередження за притягнення до адміністративної відповідальності 04.02.2019 року за ч.1 ст.130, ч.2 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та повторно роз`яснені обов`язки покладені судом. А також попереджено про відповідальність за подальше ухилення від виконання обов`язків, а також повідомлено, що стосовно нього буде направлене подання до суду для вирішення питання про скасування іспитового строку. На теперішній час засуджений ОСОБА_7 систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, систематичним є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. За час перебування на обліку Василівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_7 допустив наступні порушення - притягувався до адміністративної відповідальності 9 разів.
За наслідком розгляду подання судом прийнято рішення у відмові в його задоволенні.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягало у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нову, якою задовольнити подання Василівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у відношенні ОСОБА_7 .
В обґрунтування скарги зазначає, що суд висновки суду на предмет того що вчинення засудженим ОСОБА_7 адміністративних правопорушень не свідчить про неналежне виконання останнім покладених на нього обов`язків. Вчиненні адміністративні правопорушення є умисними і вчиненні засудженим свідомо. Кількість вчинених правопорушень на переконання прокурора свідчить що жодні превенцій ні заходи стосовно ОСОБА_7 не можуть запобігти вчиненню нових правопорушень і не є дієвими.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; засудженого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржувана ухвала місцевого суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до матеріалів провадження встановлено, що вироком Василівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2016 року засуджено ОСОБА_7 до 5 років позбавлення волі та одночасно звільнено від відбування покарання з випробуванням. При цьому засудженому ОСОБА_7 встановлений іспитовий строк 3 роки, і покладені на останнього вироком суду наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
20.10.2016 вирок суду надійшов на виконання до Василівського МВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області.

27.10.2016 ОСОБА_7 було належним чином ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, попереджено про відповідальність у разі порушення громадського порядку, скоєння повторного злочину, ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, встановлено періодичність явок на реєстрацію четверта п`ятниця кожного місяця.

Відповідно до матеріалів провадження органу пробації, вбачається те, що ОСОБА_7 , після винесення вироку був притягнутий 9 разів до адміністративної відповідальності, що на думку органу пробації є невиконанням обов`язків, які покладені на нього судом.

За вказаними порушеннями, ОСОБА_7 було винесено офіційне попередження у вигляді письмового попередження.

ОСОБА_7 надав письмові пояснення про притягнення його до адміністративної відповідальності та пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому та буде намагатися в подальшому не вчиняти протиправні дії.

Колегія суддів погоджується з тим, що засуджений в період відбування кримінального покарання допустив діяння за які передбачена адміністративна відповідальність.

Однак, на думку апеляційного суду, зазначене не може свідчити про те, що ОСОБА_7 належним чином не виконує покладені судом обов`язки і не бажає виправити свою поведінку, оскільки матеріалами провадження встановлено, що останній виконує покладені обов`язків, відповідно до ст.76 КК України, не пропускав встановлених днів реєстрації та місце свого проживання не змінював.

Щодо вчинення діянь, за які ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає, що такі відомості не можуть бути основною підставою для скасування звільнення, оскільки засуджений сплатив всі штрафи, щиро розкаюється у вчинені правопорушень.

Апеляційний суд розглядаючи справу щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, виходить із змісту ст.50 КК України, де законодавець ставить за необхідне декілька цілей кримінального покарання, зокрема виправити засудженого, запобігти вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами. Тобто покарання пов`язано з діяльністю, що випливає із факту закінчення злочину і необхідності застосування певного виду та строку покарання відповідно до КК України.

Цей захід є відтворенням головної запобіжної мети цього етапу, а саме: запобігання вчиненню нового злочину з боку самого засудженого, а також застереження інших осіб від вчинення злочинів на прикладі засудженого, утримання їх від можливості вчинення подібних діянь.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що кримінальне покарання не є карою в розумінні кримінально-правової доктрини, а лише способом для виправлення антисоціальної поведінки особи і запобігання вчинення нових злочинів.
Позбавлення волі оцінюється як суворий вид кримінального покарання, котрий треба застосовувати і тільки як виняток.

При застосуванні кримінального покарання, як позбавлення волі суд повинен завжди повно, об`єктивно і неупереджено розглянути всі обставини провадження і надати належну оцінку, оскільки виконання вироку є завершальним процесом кримінального провадження, який формує заходи для виправлення особи і досягнення позитивних результатів (правомірна поведінка; виконання обов`язків, які покладені судом; соціальна адаптація та ін.).

Судова колегія вважає, що скасування іспитового строку стосується питань непросто визнання формального невиконання обов`язків засудженим, а питанням направлення особи до установ позбавлення волі з реальним його відбуванням, а тому не можна застосувати формальний підхід до розгляду таких справ.
Оскільки, формальний підхід може спричинити негативні наслідки для завершального процесу кримінального провадження, а саме десоціалізацію особистості засудження, тобто трансформацію позитивних якостей особистості засудженого, які почали сформуватися при виконанні вироку в негативні (прийняття криміногенного світу, укорінення антисоціальної поведінки, формування злочинних чинників, тощо).
Так, надаючи повну і об`єктивну оцінку особі ОСОБА_7 можливо визначити, що останній є інвалідом третьої групи загального захворювання, під час відбування кримінального покарання не допускав проявів невиконання обов`язків, які були покладені судом, всі адміністративні стягнення за вчинення правопорушень були сплачені.
Доводи апелянта про те, що засуджений не намагається стати на шлях виправлення, носять лише суб`єктивний характер і незгоду з встановленими обставинами судом першої інстанції. Апеляційний суд зазначає, що апеляційна скарга апелянта формально акцентує увагу лише про вчинення засудженим адміністративних правопорушень під час іспитового строку, і не свідчить про істотні негативні аспекти завершального процесу кримінального провадження і виправлення особи засудженого.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4