Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/383/21
Номер провадження: 1-кп/511/106/21

18 травня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні акт №0000021 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.01.2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу с т. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 22 січня 2021 року близько 19:30год. знаходився поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та у нього виник злочинний корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викраденні чужого майна, ОСОБА_4 22 січня 2021 року близько 19:38год. впевнившись у відсутності поблизу сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного власного збагачення, за допомогою фізичної сили пошкодив металеві ворота, що являють собою огорожу території подвір`ї домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином проник на територію подвір`я, де за допомогою металевого лому, який попередньо взяв з собою, відчинив двері підсобного приміщення, розташованого на території вищевказаного домоволодіння та проник до нього, звідки вчинив крадіжку належного ОСОБА_6 майна, а саме - металевого мангалу, вартістю 356, 00 гривень, велосипеду марки «TEENAGER» моделі ХВЗ, вартістю 2351,00 гривень, автомобільних колес у комплектації у кількості 3 шт., загальною вартістю 810,00гривень, автомобільних шин у кількості 2 шт., загальною вартістю 940,00 гривень. Вищевказане майно ОСОБА_4 почав виносити з підсобного приміщення на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння, для подальшої реалізації його з метою особистої наживи та намагався покинути місце вчинення злочину. Тим самим, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для закінчення злочину.
Проте, злочин не було доведено ним до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки він був зупинений на території подвір`ї домоволодіння працівниками охоронної фірми «Альянс-Секьюріті» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 міг завдати матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 5339,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що він 22.01.2021 року близько 19:30год. прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності поблизу сторонніх осіб, за допомогою фізичної сили пошкодив металеві ворота, та проник на територію подвір`я, де за допомогою металевого лому, який попередньо взяв з собою, відчинив двері підсобного приміщення, розташованого на території вищевказаного домоволодіння та проник до нього, звідки виніс на подвір`я: металевий мангал, велосипед, автомобільні колеса 3 шт., автомобільні шин 2 шт. , однак та був зупинений працівниками охоронної фірми, які викликали господаря та поліцію.
Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подав цивільний позов про відшкодування йому заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 24 300грн, а також моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн. В подальшому в судове засідання потерпілий не з`являвся, надавши суду заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутність, позовну заяву задовольнити у повному обсязі та обвинуваченому призначити суворе покарання. ( а.к.п.26)
Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.
Крім повного визнання вини обвинуваченого, його причетність до інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- витягом з кримінального провадження №0000021, де вказано, що за заявою ОСОБА_6 від 22.01.2021 року - 23.02.2021 року о 11:35:59 внесені відомості в ЄРДР про вчинення злочину за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України (а.к.п.58);

- заявою ОСОБА_6 від 22.01.2021 року до Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, що зареєстрована за №502, про те що невстановлена особа 22.01.2021 року проникла до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку належного їй майна, а саме: металевого мангалу, велосипеду марки «TEENAGER» моделі ХВЗ; автомобільних колес у комплектації у кількості 3 шт.; автомобільних шин у кількості 2 шт (а.к.п.59);

- заявою ОСОБА_6 від 22.01.2021 року про надання дозволу, співробітникам Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області провести огляд дачної ділянки АДРЕСА_2 ( а.к.п.60.);
- протоколом огляду місця події від 22.01.2021 року (письмовий та друкований) з фото таблицею, згідно якого з 21.30 годин до 22.40 годин слідчим у присутності понятих, оглянута ділянка місцевості, яка розташована адресою: АДРЕСА_2 , встановлено місце вчинення злочину, де виявлено та вилучено: три автомобільних колеса, дві автомобільні шини, велосипед білого кольору з блакитними смугами та надписом на рамі «TEENAGER ХВЗ», мангал із нержавіючої сталі; рюкзак чорного кольору, в якому знаходилися: два ломи, ножиці по металу, три викрутки, кусачки, плоскогубці, два розвідних ключа, рожковий ключ, два ножа ( кухонний та канцелярській) (а.к.п.61-64, 65-76);
- зберігальною розпискою від 23.01.2021 року, згідно якої ОСОБА_6 отримав від слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУПН в Одеській області мангал на зберігання ( а.к.п.77 );

- постановою про визнання предмету речовим доказом і залучення його до кримінального провадження від 23.01.2021 року, згідно якого, три автомобільні колеса, дві автомобільні шини, велосипед білого кольору із блакитними полосами та надписом на рамі «TEENAGER ХВЗ», мангал із нержавіючої сталі із гравіюванням «baysan», рюкзак чорного кольору в якому знаходились; два металеві ломи, ножиці по металу із червоним пластиковим руків`ям, три плоских викрутки із пластиковим руків`ям дві з яких жовтого кольору третя помаранчевого, кусачки з пластиковим прорезиненим руків`ям помаранчевого кольору з чорними вставками, плоскогубці з пластиковим прорезиненим руків`ям зеленого кольору з чорними вставками, два розвідних ключі один із яких темно- червоним руків`ям, один балонний ключ, монометр, плата від комп`ютера, один зламаний розвідний ключ, накидна головка від тріщенкового ключа, алюмінієвий диск, один ріжковий ключ, два ножі один кухонний з дерев`яним руків`ям коричневого кольору інший канцелярський з червоним руків`ям та вставками чорного кольору, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та поміщено до камери схову Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області (а.к.п.78-79.);
- ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року був накладений арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: три автомобільні колеса, дві автомобільні шини, велосипед білого кольору із блакитними полосами та надписом на рамі «TEENAGER XB3», мангал із нержавіючої сталі із гравіюванням «baysan», рюкзак чорного кольору в якому знаходились два металеві ломи, ножиці по металу із червоним пластиковим руків`ям, три плоских викрутки із пластиковим руків`ям, дві з яких жовтого кольору, третя помаранчевого, кусачки з пластиковим прорезиненим руків`ям помаранчевого кольору з чорними вставками, плоскогубці з пластиковим прорезиненим руків`ям зеленого кольору з чорними вставками, два розвідних ключі один із яких з темно-червоним руків`ям, один балонний ключ, монометр, плату від комп`ютера, один зламаний розвідний ключ із пластиковим руків`ям червоного кольору, накидну головку від тріщенкового ключа, алюмінієвий диск, один ріжковий ключ на 8х10, два ножі, один кухонний з дерев`яним руків`ям чорного кольору, інший канцелярський з червоним руків`ям та вставками чорного кольору, фігурну насадку для викрутки, сверло на 12, перехідник для фігурних насадок, з метою збереження в якості речового доказу. ( а.к.п.80-81.);
- висновком товарознавчого дослідження з визначенням ринкової вартості рухомого майна яке є речовим доказом № 1148/20/1.7/160221-021 від 16.02.2021 року, загальна ринкова вартість представленого на дослідження майна: металевого мангалу, велосипеду марки «TEENAGER» моделі ХВЗ, автомобільних колес у комплектації у кількості 3 шт., автомобільних шин у кількості 2 шт., станом на вчинення злочину складала 3741.00грн. ( а.к.п.82-89);
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.97), і є особою раніше не судимою в силу ст.89 КК України (а.к.п.93-96), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває. ( а.к.п. 92, 98)
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.
Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень зроблено висновок про високий ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). (а.к.п. 52-57).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Також по даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування йому заподіяної злочином матеріальної шкоди в розмірі 24 300грн, а також моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн., який підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.( а.к.п.17-21)
Заявлений ОСОБА_6 цивільний позов обвинувачений ОСОБА_4 визнав частково, зазначивши, що визнає суму матеріального збитку у розмірі 5339, 00 грн., які визначені як завданий матеріальний збиток. Позов в частині стягнення з нього на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 10 000 грн. та суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн., не визнав та залишив на розсуд суду.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив замах на вчинення крадіжки майна ОСОБА_6 загальною вартістю 5339,00 грн, які були залишені на місці злочину та в подальшому частково передано потерпілому на відповідальне зберігання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільним позивачем не надано суду належних та допустимих доказів підтвердження заподіяння ОСОБА_9 матеріальної шкоди ОСОБА_6 у зазначеному розмірі, а доказування не може ґрунтуватись на припущенні, а тому в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином слід відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000грн на користь потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».
Судом встановлено, що ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину відносно потерпілого.
Суд вважає, що діями ОСОБА_4 потерпілому спричинена моральна шкода, оскільки був замах на вчинення крадіжки майна ОСОБА_6 загальною вартістю 5339,00 грн, обвинувачений порушив недоторканість житла і проник до підсобного приміщення потерпілого, з приводу чого у потерпілого значно погіршився стан здоров`я ( сильні головні болі, болі в серці, високий тиск), і це погіршення стану здоров`я триває і до сьогодні, а також, непокій, втрата сну, тому що слідчі дії негативно впливали на психічне та фізичне самопочуття, що зазначено у цивільному позові.
Заявлена потерпілим сума моральної шкоди у розмірі 10 000 гривен, на думку суду є занадто великою, та не обґрунтованою.
Тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає визначити потерпілому в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн, що буде достатньою компенсацією за вчинений обвинуваченим злочин та стягнути з нього вказані кошти.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн. на користь потерпілого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120 КПК України витрати на правову допомогу представника потерпілого, цивільного позивача являються складовою процесуальних витрат.
У справі №462/6473/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду в кримінальному провадженні вирішується в тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК. Якщо це питання не було вирішене судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства.
У справі №598/1781/17 ВП ВС зазначила, що процесуальні витрати, понесені в кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову проти обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.
У ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі понесені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічні висновки надані Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26.09.2018 (справа № 753/15683/15), ВП ВС від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц).
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
У своїй постанові від 27 червня 2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Разом з тим, договору про надання правничої допомоги; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку; докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт потерпілим суду надані не були.
Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів щодо розміру процесуальних витрат покладається на сторону, що їх подає.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВС від 17.10.2018 у справі №301/1894/17).
Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року був накладений арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: три автомобільні колеса, дві автомобільні шини, велосипед білого кольору із блакитними полосами та надписом на рамі «TEENAGER XB3», мангал із нержавіючої сталі із гравіюванням «baysan», рюкзак чорного кольору в якому знаходились два металеві ломи, ножиці по металу із червоним пластиковим руків`ям, три плоских викрутки із пластиковим руків`ям, дві з яких жовтого кольору, третя помаранчевого, кусачки з пластиковим прорезиненим руків`ям помаранчевого кольору з чорними вставками, плоскогубці з пластиковим прорезиненим руків`ям зеленого кольору з чорними вставками, два розвідних ключі один із яких з темно-червоним руків`ям, один балонний ключ, монометр, плату від комп`ютера, один зламаний розвідний ключ із пластиковим руків`ям червоного кольору, накидну головку від тріщенкового ключа, алюмінієвий диск, один ріжковий ключ на 8х10, два ножі, один кухонний з дерев`яним руків`ям чорного кольору, інший канцелярський з червоним руків`ям та вставками чорного кольору, фігурну насадку для викрутки, сверло на 12, перехідник для фігурних насадок, з метою збереження в якості речового доказу. ( а.к.п. 80-81)
У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.
Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.100, 174, 349, 368, 369- ст.371,373,374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років..
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід до засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24 300грн, моральної шкоди в розмірі 10 000 грн та суми судових витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн., задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , видаого Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 03.06.2016 року, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок моральної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 1 000 (однієї тисячи) грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.01.2021 року на тимчасове вилучене майно, а саме: три автомобільні колеса, дві автомобільні шини, велосипед білого кольору із блакитними полосами та надписом на рамі «TEENAGER XB3», мангал із нержавіючої сталі із гравіюванням «baysan», рюкзак чорного кольору в якому знаходились два металеві ломи, ножиці по металу із червоним пластиковим руків`ям, три плоских викрутки із пластиковим руків`ям, дві з яких жовтого кольору, третя помаранчевого, кусачки з пластиковим прорезиненим руків`ям помаранчевого кольору з чорними вставками, плоскогубці з пластиковим прорезиненим руків`ям зеленого кольору з чорними вставками, два розвідних ключі один із яких з темно-червоним руків`ям, один балонний ключ, монометр, плату від комп`ютера, один зламаний розвідний ключ із пластиковим руків`ям червоного кольору, накидну головку від тріщенкового ключа, алюмінієвий диск, один ріжковий ключ на 8х10, два ножі, один кухонний з дерев`яним руків`ям чорного кольору, інший канцелярський з червоним руків`ям та вставками чорного кольору, фігурну насадку для викрутки, сверло на 12, перехідник для фігурних насадок.
Речові докази:
- металевий мангал, після набрання вироком законної сили після набрання вироком законної сили, вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 ;
- велосипеду марки «TEENAGER» моделі ХВЗ, автомобільних колеса у комплектації у кількості 3 шт., автомобільних шин у кількості 2 шт., які знаходяться в Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
- рюкзак чорного кольору в якому знаходились два металеві ломи, ножиці по металу із червоним пластиковим руків`ям, три плоских викрутки із пластиковим руків`ям, дві з яких жовтого кольору, третя помаранчевого, кусачки з пластиковим прорезиненим руків`ям помаранчевого кольору з чорними вставками, плоскогубці з пластиковим прорезиненим руків`ям зеленого кольору з чорними вставками, два розвідних ключі один із яких з темно-червоним руків`ям, один балонний ключ, монометр, плата від комп`ютера, один зламаний розвідний ключ, накидна головка від тріщенкового ключа, алюмінієвий диск, один ріжковий ключ, два ножі, один кухонний з дерев`яним руків`ям чорного кольору, інший канцелярський з червоним руків`ям та вставками чорного кольору, які знаходяться в Роздільнянському РВП ГУНП в Одеській області, після набрання вироком законної сили, знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1