Житомирський апеляційний суд
Справа №296/767/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року,
в с т а н о в и в:
цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 28.01.2021 під час особистого обшуку затриманого підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: прозорий зіп-пакет, який вміщує порошкоподібну речовину білого кольору, яку поміщено до паперового конверту №1; планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-каткою НОМЕР_2 , поміщено до спецпакету №4472037; грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; 14-ть смужок паперу помаранчевого кольору, схожі на тест-смужки для досліджень; кросівки чорного кольору торгової марки «Energy», упаковано до спецпакету №SUD3006576; запальничку «ВІС» в корпусі помаранчевого кольору; люлька для паління з металу жовтого кольору; в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задовольнити частково та накласти арешт на майно, вилучене 28.01.2021 під час особистого обшуку затриманого підозрюваного ОСОБА_8 , а саме на: - прозорий зіп-пакет, який вміщує порошкоподібну речовину білого кольору; - 14-ть смужок паперу помаранчевого кольору, схожі на тест-смужки для досліджень; - кросівки чорного кольору торгової марки «Energy»; - запальничку «ВІС» в корпусі помаранчевого кольору; - люлька для паління з металу жовтого кольору.
При цьому, зазначає, що слід відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на: - планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-каткою НОМЕР_2 ; - грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; - в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у поданому клопотанні слідчим не обґрунтовано необхідність накладення арешту та не доведено, які саме сліди злочину може на собі містити таке вилучене майно як: планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, ІМЕЕ38345/01 із сім-каткою НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа. Звертає увагу на норми ст.ст.92, 94, 132, 170, 172 КПК України, та посилаючись на зазначені вимоги процесуального законодавства, рахує, що в слідчого судді не було відповідних підстав накладати арешт частину вищевказаного вилученого майна.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вважає апеляційний суд, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.2-7), в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000156 від 19.02.2020, за підозрою, у тому числі й ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні і розповсюдженням наркотичних засобів та психотропних речовин..
Згідно до протоколу затримання особи від 28.01.2021 (а.п.10-15), 28.01.2021 було затримано ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, під час обшуку останнього вилучено: прозорий зіп-пакет, який вміщує порошкоподібну речовину білого кольору; планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, із сім-каткою НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; 14-ті смужок паперу помаранчевого кольору, схожі на тест-смужки для досліджень; кросівки чорного кольору торгової марки «Energy»; запальничку «ВІС» в корпусі помаранчевого кольору; люлька для паління з металу жовтого кольору; в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа.
Як встановлено в ході апеляційної перевірки матеріалів провадження, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_8 28.01.2021 безпосередньо на місці затримання останнього в салоні автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_3 , який був зупинений працівниками поліції на проїжджій частині польової дороги, розташованої на ділянці неподалік населеного пункту в районі АДРЕСА_1 .
До клопотання слідчим додано: витяг з ЄРДР з якого убачається, що 19.02.2020 було зареєстровано кримінальне провадження №0000156 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.2 ст.307 КК України (а.п.8-9); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.01.2021 (а.п.10-15); протокол допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 28.01.2021 (а.п.16-17); протокол про результати спостереження за місцем від 29.01.2021 (а.п.19-20); висновок експерта від 01.02.2021 (а.п.21-23).
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено слідчим доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке вилучене в ході проведення обшуку ОСОБА_8 , з метою збереження такого і використання його як докази у кримінальному провадженні.
В свою чергу слідчий суддя, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.
Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на вказане майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.
З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Обґрунтованих підстав вважати, що накладення арешту на частини майна належного підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, ІМЕЕ38345/01 із сім-каткою НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа, є незаконним, на що посилається адвокат в своїй скарзі, судом апеляційної інстанції за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали слідчого суді, не встановлено. Відокремлення частини вилученого майна у підозрюваного, про що зазначає адвокат, в даному випадку, відповідно нівелює повноцінність заходів забезпечення вище зазначеного кримінального провадження.
При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.
Накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_8 28.01.2021, жодним чином не порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
В даному випадку, суд апеляційної інстанції зважає й на те, що Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.
Одночасно, суд апеляційної інстанції враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене 28.01.2021 під час особистого обшуку затриманого підозрюваного ОСОБА_8 , а саме: прозорий зіп-пакет, який вміщує порошкоподібну речовину білого кольору, яку поміщено до паперового конверту №1; планшет марки «Samsung» з пошкодженим дисплеєм у вигляді трищін, ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-каткою НОМЕР_2 , поміщено до спецпакету №4472037; грошові кошти в сумі 6237 грн. купюрами різних номіналів; 14-ть смужок паперу помаранчевого кольору, схожі на тест-смужки для досліджень; кросівки чорного кольору торгової марки «Energy», упаковано до спецпакету №SUD3006576; запальничку «ВІС» в корпусі помаранчевого кольору; люлька для паління з металу жовтого кольору; в`язка ключів, що складається із 7-ми металевих ключів різної форми та 1-го пластикового електронного ключа, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :