Справа № 464/5142/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/817/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000416 від 06.07.2021 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
оскаржуваною ухвалою застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 жовтня 2021 року включно. Визначено ОСОБА_7 заставу 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень. У разі внесення застави зобов`язано строком на два місяці ОСОБА_7 прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися з м. Львова без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця проживання, здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з території України та в`їзд на територію України, носити електронний засіб контролю.

Ухвала мотивована тим, що наведені прокурором обставини, які підтверджуються матеріалами справи, у своїй сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений може мати підстави переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджати кримінальному провадженню, у зв`язку з чим необхідно застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування іншого запобіжного заходу за таких обставин є недоцільним, оскільки на даний час відсутні достатні підстави для висновку, що ризики, які існували на час досудового слідства, зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою, захисник в інтересах обвинуваченого оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому в частині визначеного розміру застави із 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що розмір застави є явно непомірним для обвинуваченого та членів його сім`ї, оскільки такий розмір визначений суддею без урахування обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу. Зокрема, при визначенні розміру застави суддя не врахував думку сторони захисту про можливість обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю чи застави як альтернативу арешту у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Звертає увагу, що Касаційним Кримінальним судом у складі ВС змінено призначене покарання вироком Львівського апеляційного суду від 17.02.2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, а саме пом`якшено із застосуванням ст. 69 КК України до обмеження волі строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

До Сихівського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000416, внесеному до ЄРДР 06 липня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно із положеннями частини четвертої статті 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною третьою статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як зазначено в частині третій статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання суд вірно встановив, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать що ризики, котрі стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились, а застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам. Медичних застережень стосовно неможливості тримання обвинуваченого під вартою немає.

Враховуючи особу обвинуваченого, який неодружений, має дитину 2020 року народження, до затримання офіційно працевлаштованим не був, має місце проживання в орендованій квартирі, однак без місця реєстрації та порушив термін перебування на території України, його вік, стан здоров`я, а також те, що останній має судимість за тяжкий злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, покарання за яким відбував реально, а також тяжкість інкримінованого йому злочину і його суспільну небезпечність, з огляду на те, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, яка йому загрожує, також може продовжити вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджати кримінальному провадженню, суд вірно зазначив, що наведені обставини у своїй сукупності підтверджують існуючі ризики.

Також в ході апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у носінні, придбанні, зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке, згідно статті 12 КК України, є тяжким злочином.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застава у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка не є граничним розміром застави в даному випадку, здатна забезпечити покладені на особу обов`язки, і буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього. Крім того, застава може бути внесена не тільки самим обвинуваченим, а також іншою особою заставодавцем.

Щодо доводів скарги про надмірну суворість оскаржуваної ухвали, то такі є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, враховуючи його матеріальне становище, а також мотивовано висновки та наведено обґрунтовані підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Щодо доводів апеляційної скарги про носіння зброї обвинуваченим з метою самозахисту, а також про пом`якшення Касаційним Кримінальним судом у складі ВС покарання за попереднім вироком, то такі, на думку колегії суддів, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не з`ясовуються, підлягають перевірці в ході розгляду кримінального провадження по суті, можуть бути враховані при подальшому розгляді справи та прийняття по кримінальному провадженні відповідного рішення.

Тому, на думку колегії суддів, суд, приймаючи оскаржуване рішення, вірно врахував наявність обставин, визначених положеннями КПК України, що дало йому підстави для висновку про виправданість подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є обґрунтована та законна. Підстави для її скасування відсутні, як і відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, яку слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4