Провадження № 1-кс/686/7923/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 , погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Летава, Чемеровецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з вищою освітою,одруженого, має на у триманні трьох неповнолітніх дітей, начальника сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, капітана поліції, раніше не судимого,

встановив:

До слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. У кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду ; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню.

Слідчий і прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

Також наголосили на тому, що домашній арешт не зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, адже підозрюваний є співробітником правоохоронного органу, який обізнаний із методами та засобами доказування у кримінальному провадженні.

Підозрюваний і його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики, зазначені органом досудового розслідування, є недоведеними, а висунута ОСОБА_6 підозра у вчиненні кримінального правопорушення недоведеною.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

Слідчий суддя установив, що слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000127 від 12.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на посаді начальника сектору з розкриття майнових злочинів Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області, з використанням наданого йому службового становища, діючи за попередньою змовою із начальником зонального сектору кримінальної поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , одержали шляхом вимагання від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у великому розмірі у сумі 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.07.2021 становить 269 060 гривень, за наступних обставин.

Так, 14.06.2021 у ході здійснення слідчими Хмельницького РУП ГУПН в Хмельницькій області досудового розслідування у кримінальному провадженні №00996 від 14.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, працівниками поліції Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, затримано чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_9 та іншого співучасника злочину ОСОБА_10 .

В подальшому працівники поліції проводили обшук за адресою проживання ОСОБА_8 , участь у якому брав працівник поліції ОСОБА_6 .

Того ж дня, після завершення слідчих дій, ОСОБА_6 , у внутрішньому дворі території Хмельницького РУП за адресою вул. Пушкіна, 15, м. Хмельницький, поставив вимогу ОСОБА_8 якнайшвидше надати йому грошові кошти у сумі 10 000 доларів США за те, що її чоловіка ОСОБА_9 не будуть притягувати до кримінальної відповідальності за ряд нібито вчинених ним крадіжок чужого майна на території м. Хмельницького, а у разі відмови передати неправомірну вигоду, пригрозив тим, що створить для неї та дітей проблеми із Законом.

В подальшому, у ході зустрічі, 28.07.2021 ОСОБА_6 за допомогою месенджера «Vider», надіслав SMS повідомлення ОСОБА_8 , згідно якого вона повинна сьогодні, а саме 28.07.2021 передати йому неправомірну вигоду.

Надалі, 28.07.2021, біля 16 години, ОСОБА_6 зателефонував до ОСОБА_8 та повідомив, щоб вона була вдома і він зараз приїде.

Після цього, ОСОБА_6 на власному автомобілі «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , прибув до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , та вказав їй сісти в салон автомобіля, де знаходився ОСОБА_7 і з яким ОСОБА_6 вступив у попередню змову з метою одержання неправомірної вигоди.

У ході руху автомобіля у напрямку Хмельницької обласної лікарні, ОСОБА_7 сидячи на передньому пасажирському сидінні, не повертаючись обличчям до ОСОБА_8 , завів свою праву руку позаду сидіння і наказав останній покласти грошові кошти йому у руку на яку було одягнуто канцелярський файл. Вказані вимоги ОСОБА_8 виконувати відмовилася.

Тоді ОСОБА_6 , з метою спонукання до передачі неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_8 , що всі інші епізоди ніби-то вчинені її чоловіком ОСОБА_9 крадіжок «вони поховали» і з її чоловіком все буде нормально, і він буде свідком. Після чого ОСОБА_6 вказав покласти кошти в сумку, яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні, на що ОСОБА_8 не погодилася. Після цього ОСОБА_6 одягнув на руку канцелярський файл і наказав передати йому кошти, на що ОСОБА_8 знову відмовилась. Тоді ОСОБА_6 почав погрожувати та повідомив, що у разі відмови від надання коштів чоловіка ОСОБА_8 буде притягнуто до кримінальної відповідальності.

Після цього, ОСОБА_6 , 28.07.2021, близько 18 години, перебуваючи у салоні автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на території Хмельницької обласної лікарні, за адресою м.Хмельницький, вул. Пілотська, 1, зняв з руки файл і сказав дати йому кошти. На виконання вказаних вимог ОСОБА_8 передала, а ОСОБА_6 одержав у руки неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.07.2021 становить 269 060 гривень), що являється великим розміром. Після цього ОСОБА_6 поклав їх в сумку ОСОБА_7 , яка знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобіля.

Відразу після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримано працівниками правоохоронних органів, а предмет неправомірної вигоди в загальній сумі 10 000 доларів США вилучено.

28.07.2021 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.07.2021 ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

29.07.2021 ОСОБА_6 допитано в якості підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

На підставі ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Згідно з ч.1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується:

протоколом усної заяви ОСОБА_8 від 12.07.2021;

показаннями свідка ОСОБА_8 від 12.07.2021 та 28.07.2021;

протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_8

протоколом обшуку автомобіля марки «VOLKSWAGEN GOLF», номер кузова- НОМЕР_2 , рік випуску 2013, який відповідно до свідоцтва про право власності серія та номер НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , від 28.07.2021 в ході якого у автомобілі, в сумці яка належить ОСОБА_7 , виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів в кількості 100 шт., з наявними на них характерними ознаками світіння жовто-зеленого кольору; іншими зібраними матеріалами провадження.

Надані докази зв`язують підозрюваного з певними кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує як положення, що передбачені КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» суд зазначив, що серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень.

Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий суддя беззаперечно погодитись з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, не може.

Європейський суд з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» вказав, що тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що, на їх думку, підтверджує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Разом із тим слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має, має постійне місце проживання у АДРЕСА_2 , має стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання та нагороди за сумлінну службу у правоохоронних органах.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати ризик ймовірного впливу на свідків, втім вказаного ризику можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Більше того, посилання прокурора в судовому засіданні на те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити виконання останнім належно його процесуальних обов`язків, адже він є співробітником правоохоронного органу, не є ґрунтовним.

При цьому ризик перешкоджати кримінальному провадженню, доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, на що вказує Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Яжинський проти Польщі».

Слідчий у поданому клопотанні вказує, що підозрюваному інкримінується умисний тяжкий корупційний злочин.

Разом з тим, вказане не може слугувати підтвердженням наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України, оскільки положеннями вказаної статті чітко визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя погоджується із ризиком перешкоджання ОСОБА_6 кримінальному провадженню, оскільки указане кримінальне провадження №00996 від 14.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, вимогу та отримання неправомірної вигоди стосовно непритягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 у якому, інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_6 , розслідується слідчими ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які здійснюють свою діяльність у одному адміністративному приміщенні та фактично є колегами.

Водночас, клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до його застосування.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Відтак, слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Відтак, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за місцем проживання підозрюваного цілодобово, у межах строку досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_7 , свідками не інакше як в присутності слідчого, прокурора, судді; здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України. Вказане в сукупності із застосованим запобіжним заходом, повинні достатньою мірою гарантувати та забезпечити, у подальшому, належну його процесуальну поведінку у даному провадженні.

Саме такий запобіжний захід на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання покладених на підозрюваного обов`язків, належну посткримінальну поведінку ОСОБА_6 буде достатнім для проведення належного досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 183-184, 193-194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не відлучатися із АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_7 , свідками не інакше як в присутності слідчого, прокурора, судді;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвала діє до 24.09.2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваного ОСОБА_6 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , і звільнити там його з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя