ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

14 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні від 30.04.2021 року №0000506 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України та ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,-

встановив:

13.05.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2021 року за №0000506 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про направлення до Одеського апеляційного суду подання для вирішення питання про визначення підсудності даного кримінального провадження, в обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначила, що злочини, в скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинені на території Біляївського району Одеської області.
Аналогічне клопотання подане захисником ОСОБА_4 .
Крім того, прокурором подані клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та продовження строку покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України до обвинуваченої ОСОБА_7 , в обґрунтування яких прокурор зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час досудового розслідування, не зникли та існувати не перестали.
В судовому засіданні сторона захисту підтримала вважала за необхідне звернення з поданням до Одеського апеляційного суду про вирішення питання підсудності даного кримінального провадження та заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Також сторона захисту висловила позицію про неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч.5 ст.197 КПК України.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
Відповідно до ст.21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно п.6 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, зокрема, за поданням місцевого суду.

Судом встановлено, що згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , скоєні на території с. Нерубайське, Біляївського району Одеської області.

Таким чином, судом встановлено, що кримінальні правопорушення, які ставляться у вину обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинені на території Біляївського району Одеської області, що не перебуває під юрисдикцією Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з чим не підсудне цьому суду.

За встановлених обставин даного кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність звернення до Одеського апеляційного суду з поданням про направлення даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду, якому воно підсудне у відповідності до положень ч.1 ст.32 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України на обвинувачену ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у тому числі у виді позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він має зареєстроване місце проживання, та не мав до затримання постійного місця роботи; що в свою чергу, на даній стадії кримінального провадження, може свідчити про його схильність до вчинення злочинів, вчинення спроб ухилитись від суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення у вказаному кримінальному провадженню та продовжити злочинну діяльність, та які є доведеними прокурором.
Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитаний обвинувачені та свідки, а також наразі має бути вирішено питання щодо підсудності даного кримінального провадження на направлення його до відповідного суду.
Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховатися від суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення у вказаному кримінальному провадженню та продовжити свою злочинну діяльність, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.
Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 як альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує наступне.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_6 обирався на досудовому слідстві такий альтернативний запобіжний захід як застава у розмірі 80 (восьмидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, який до наявного часу не було внесено ні обвинуваченим, ні його рідними, що за переконанням суду свідчить про те, що розмір застави у таких розмірах дійсно є непомірним для обвинуваченого та його родин.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту в цій частині суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який за твердженням сторони обвинувачення вчинив низку тяжких злочинів.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працював, але за його твердженням має постійне місце проживання та рідних, чого не заперечувалось прокурором, тяжкість злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 , суд вважає за можливе зменшити розмір застави, та визначити його на даному етапі судового провадження у розмірі визначеному п.1 ч.5 ст.182 КПК України.

За переконанням суду застава у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень, яка є меншою від розміру застави, яка обиралась як альтернатива триманню під вартою під час досудового розслідування, та яка буде відповідною і достатньою для обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, а також є достатньою і прийнятною з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. За переконанням суду обставини даного кримінального провадження, існування ризиків, встановлених судом, існуюча на даний час серйозність ситуації виправдовує прагнення суду забезпечення присутності обвинуваченого в суді, в разі внесення ними застави, у зв`язку з чим встановлення такого розміру застави з урахуванням усіх обставин справи є пропорційним в даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання покладення на обвинувачену ОСОБА_7 , до якої застосовано запобіжний захід у виді застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, судом встановлено, що на досудовому слідстві 17.02.2021 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з внесенням застави, який обвинуваченою було внесено та 06.04.2021 року підозрювану ОСОБА_7 звільнено з під варти, у зв`язку з внесенням застави.

У разі внесення застави, на підозрюваного ухвалою суду покладаються обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Судом враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою у злочинах, у вчиненні яких вона обвинувачується, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років; що вона за твердження сторони захисту та не заперечувалось прокурором має зареєстроване місце проживання, до затримання не мала постійного місця роботи. Крім того, судом враховується, що у даному кримінальному провадженні судовий розгляд не розпочато, не допитані обвинувачені, свідки.

Зазначені обставини свідчать про існування ризику можливого переховування обвинуваченої ОСОБА_7 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може знищити або сховати речі, які мають істотне значення по вказаному кримінальному провадженню та продовжити злочинну діяльність. За таких обставин, суд вважає за доцільне покласти на обвинувачену ОСОБА_7 до якої застосовано запобіжний захід у виді застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст.32, 34, 314-316, 369-372 КПК України, суд
постановив:
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 задовольнити.
Направити до Одеського апеляційного суду подання про направлення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, до суду, якому воно підсудне у відповідності до положень ч.1 ст.32 КПК України.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 липня 2021 року.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.
Обвинувачений ОСОБА_6 звільняється з-під варти після внесення застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та/або проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на обвинуваченого обов`язків, в разі внесення застави, становить до 12 липня 2021 року, включно.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої застосовано запобіжний захід у виді застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована та/або проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, контактних номерів мобільного телефону;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченій наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
Строк дії ухвали суду в частині покладених на обвинувачену обов`язків, становить до 12 липня 2021 року, включно.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 17 травня 2021 року о 13:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

14.05.2021

Єдиний унікальний номер справи: №522/8293/21
Номер провадження № 1-кп/ 522/1851/21
Головуючий суддя ОСОБА_1