Справа № 308/4037/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11сс/4806/220/21 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20. 05. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме: до 30. 06. 2021, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що ОСОБА_10 , будучи засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів до позбавлення волі, та відбуваючи покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А, з метою особистого незаконного збагачення, діючим умисно, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, здійснюючи злочинний вплив на території вказаної установи та за її межами, організував вчинення вимагання грошових коштів в сумі 200 000 грн. у громадянина ОСОБА_11 (анкетні відомості щодо якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо учасника кримінального провадження).
Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що реалізувати даний злочинний намір він особисто не може, оскільки перебуває у ДУ «Закарпатська УПВ №9», а тому використовуючи свій злочинний вплив, через мобільний зв`язок залучив до попередньої злочинної змови, як безпосереднього виконавця злочину раніше судимого ОСОБА_12 .
В свою чергу ОСОБА_12 , діючи за дорученням організатора ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що для реалізації злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння у ОСОБА_11 грошовими коштами, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, а також з метою подолання можливого фізичного опору зі сторони останнього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 год. 50 хв. 23. 03. 2021, підшукав як виконавців злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , до відома яких довів злочинний умисел організатора ОСОБА_10 , а також погодив із ними злочинні ролі.

-2-

29. 03. 2021 о 15 год. 15 хв. ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , на орендованому останнім автомобілі марки «Мерседес ДЖЛ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під`їхавши до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до потерпілого ОСОБА_11 ,, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 залишились біля автомобіля спостерігати, для запобігання фізичного опору зі сторони потерпілого, де потерпілий ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 55 000 грн. в рамках контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, при цьому ОСОБА_12 , отримавши від потерпілого частину грошових коштів, перерахувавши їх, повторно висловив вимогу передати йому іншу частину в сумі 44 000 грн. до кінця березня 2021 року.
В цей час, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 були викриті працівниками поліції та під час затримання стали тікати в напрямку вул. Тельмана в м. Ужгороді, де були затримані в порядку ст. 208 КПК України, неподалік будинку АДРЕСА_3 .
За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою мотивоване необхідністю забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, експертів, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 підозрюється в учиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, кримінальне провадження потребує значної кількості слідчих дій та заходів, спрямованих на отримання повного обсягу фактичних даних (доказів) вчинення ОСОБА_6 злочину та інших процесуальних дій. Вказане, дає підстави органу досудового розслідування вважати, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Ухвала слідчого судді мотивована тими ж доводами. Слідчий суддя вказав на те, що погоджується з обґрунтованістю підозри, існуванням заявлених ризиків, зумовлених, у тому числі тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному в разі засудження. Крім того, зазначив, що завершити досудове розслідування у строк до 30. 06. 2021 не надається можливим, у зв`язку із особливою складністю провадження; строк досудового розслідування було продовжено постановою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратурою до 30. 06. 2021. Слідчий суддя також встановив, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися. Врахував дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, ніде не працює, не має постійного джерела доходу, є особою молодою за віком, його стан здоров`я, те, що стороною захисту не надано відомостей про неможливість його перебування під вартою.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Зазначає, що існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про які зазначено в клопотанні, як і неможливості застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не доведено. Також, вказує і на те, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий суддя взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання та, всупереч практиці Європейського суду з прав людини, не з`ясував можливість застосування щодо ОСОБА_6 інших (альтернативних) запобіжних заходів та не врахував, що з боку ОСОБА_6 не було і не буде жодних переховувань від
-3-

органів досудового розслідування або суду, як і дій, спрямованих на перешкоджання кримінальному провадженню, також відсутні дії, спрямовані на вплив на свідків, потерпілого, експертів чи інших осіб у кримінальному провадженню. Також слідчим суддею не були враховані і дані про особі підозрюваного, який не судимий, має середню-спеціальну освіту, перебуває у цивільному шлюбі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили таку задовольнити, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримано не в повному обсязі.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, ГУ СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001001 від 02. 09. 2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 189, ст. ч. ч. 1, 2 ст. 255-1 КК України.
29. 03. 2021 ОСОБА_6 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України та 30. 03. 2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 31. 03. 2021 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою до 26. 05. 2021 без визначення розміру застави.
Подане до суду першої інстанції клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 мотивовано тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 злочину та ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави і які, на думку слідчого, не зменшились, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти таким ризикам.

-4-

При цьому, ухвала слідчого судді від 20. 05. 2021 про продовження строку тримання під вартою теж мотивована тяжкістю кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 (ч. 2 ст.189 КК) тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на момент розгляду клопотання не зменшилися, а також неможливістю завершити досудове розслідування у визначений законом строк, зважаючи на необхідність проведення у справі ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим строк досудового розслідування було продовжено постановою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратурою до 30. 06. 2021.
На переконання колегії суддів такий висновок слідчого судді є помилковим, оскільки не узгоджується із вимогами кримінального процесуального законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії» при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Стаття 199 КПК України прямо вказує, що при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою саме прокурор і слідчий мають довести, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. У разі, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені вище обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою. Крім того обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Така правова позиція, викладена і у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема у п. 80 рішення від 10. 02. 2011 у справі "Харченко проти України" ЄСПЛ вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на
-5-
користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена і у п.60 рішення у справі "Єлоєв протии України".
Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Цих вимог слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримано не було, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких саме наявних у провадженні фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Як вбачається із ухвали від 20. 05. 2021, слідчий суддя, поклавши в основу рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою положення, викладені в КПК України, зокрема про тяжкість кримінального правопорушення, можливість переховування від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, або продовження вчиненого, без вагомості доказів таким ризикам, у той же час не врахував характеризуючі дані про особу підозрюваного, зокрема, його молодий вік, міцні соціальні та родинні зв`язки, наявність постійного місця проживання, позитивну характеристику.
На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні слідчого доводи про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків, інших учасників кримінального провадження, з якими погодився й слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного впродовж досудового розслідування.
Разом з тим, з клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доданих до нього матеріалів вбачається, що необхідність продовження підозрюваному такого запобіжного заходу слідчий обґрунтовує тими ж самими доказами щодо обґрунтованої підозри та наявних ризиків, які раніше вже були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Будь які інші обґрунтування, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, в матеріалах клопотання слідчого відсутні.
Апеляційний суд враховує те, що відомостей про те, що ОСОБА_6 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню, а також фактів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного у матеріалах судового провадження немає і апеляційному суду не надано.

-6-

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції в ухвалі не мотивовано та прокурором під час апеляційного розгляду не доведено, що ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 та ступінь вираженості доведених у кримінальному провадженні ризиків свідчать про беззаперечну неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Колегія суддів також не вбачає достатньо ймовірною загрозу незаконного впливу на потерпілого у кримінальному провадженні з боку обвинуваченого за умови його перебування на свободі, оскільки такий буде перебувати під цілодобовим домашнім арештом із застосуванням електронних засобів контролю.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 . При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для продовження щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26. 06. 2014, Суд вказує, що аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі "Доронін проти України", Осипенко проти України", Харченко проти України").
Враховуючи вищенаведені обставини встановлені колегією суддів, та недоведеність стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ст. 178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів вважає висновок слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою таким, що не відповідає положенням ст. ст. 176, 177, 178, 183, 199 КПК України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Постановляючи ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та міру покарання, яка загрожує останньому у разі доведення його вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, який характеризується позитивно, його вік, стан здоров`я,

-7-

наявність міцних соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки клопотання не містить доказів виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.
Разом із тим, колегія суддів враховує і те, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру 30. 03. 2021 , у зв`язку з чим, строк дії ухвали про застосування щодо нього забіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно встановити до 30. 06. 2021.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваного під вартою; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_15 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20. 05. 2021 про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30. 06. 2021, включно, - скасувати.
Клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_4 , тимчасово не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши цілодобово залишати місце фактичного проживання за адресою АДРЕСА_4 , закарпатської області.
Встановити строк дії ухвали до 30. 06. 2021 включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першої вимогою; не відлучатися з населеного пункту де фактично проживає

АДРЕСА_5 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , потерпілим ОСОБА_11 ; здати и на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.
Підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з-під варти та негайно доставити до місця фактичного проживання за адресою АДРЕСА_4 .
Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику СІЗО № 9 ДДВП України в Закарпатській області та начальнику та начальнику Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області.
Контроль за організацією виконання ухвали апеляційного суду покласти на процесуального прокурора ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: