Справа № 158/3066/20
Провадження № 1-кс/0158/798/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці заяву ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000706 від 12.12.2020 року за ознакам вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В

28.07.2021 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000706 від 12.12.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Заяву обґрунтовує тим, що ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебував у його користуванні.

Посилаючись на те, що з моменту вилучення автомобіля та документів пройшов значний проміжок часу, будь-яких слідчих дій з ним не проведено, підозра у вчинені кримінального правопорушення йому не пред`являлась, просить скасувати арешт, накладений ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2021 року та зобов`язати уповноважену особу СВ ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області негайно повернути йому вилучений автомобіль марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вищевказаного автомобіля. Окрім того, звертає увагу суду на те, що має намір здійснити розмитнення вищевказаного автомобіля, однак арешт позбавляє його такої можливості.

Окрім іншого, посилається на неправомірність дій слідчого, які, на його думку, свідчать про затягування проведення досудового розслідування.

Заявник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив та просив суд врахувати, що автомобіль перебуває на території України з порушенням митних правил, що в подальшому передбачає притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за порушення митих правил. Окрім того, звертає увагу суду, що у разі доведення причетності ОСОБА_5 до вчинення даного кримінального правопорушення, арештоване майно підлягатиме спеціальній конфіскації за санкцією статті 246 КК України. Вважає за доцільне відмовити у знятті арешту з метою збереження речових доказів, яким у даному випадку є автомобіль та свідоцтво про реєстрацію ТЗ.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, які просили відмовити у задоволенні поданого ОСОБА_5 клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В ході розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000706 від 12.12.2020 року а ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України за фактом перевезення ОСОБА_5 у салоні автомобіля марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 чотирьох колод дерева породи «дуб сироростучий» без будь-яких документів.

12.12.2020 року відомості про дане правопорушення внесено до ЄРДР за №0000706; правова кваліфікація ч.1 ст.246 КК України.

Постановою слідчого від 13.12.2020 року вищевказаний автомобіль та свідоцтво по його реєстрацію визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.01.2021 року накладено арешт на автомобіль марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ та три цілі колоди дерева породи «дуб сироростучий» та одну розколоту колоду дерева породи «дуб сироростучий», довжиною 1,1 метра кожна, тимчасово позбавивши можливості відчужувати їх, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

В силу ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

З витягу ЄРДР вбачається, що досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного перевезення деревини (без документів), отже вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальних правопорушеннях за ознаками ст.246 КК України. Накладення арешту на автомобіль не може бути визнано необґрунтованим, оскільки захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказане майно покликаний зберегти речовий доказ відповідно до ч.10 ст.170 КПК України.

При цьому, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий та прокурор, як на підставу відмови у задоволенні клопотання про зняття арешту посилались на те, що вказаний автомобіль перебуває на території України із порушенням вимог митного законодавства, що в подальшому може бути підставою для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за відповідною статтею МК України. Однак, з матеріалів справи вбачається, що вказане кримінальне правопорушення в рамках якого арештовано автомобіль внесено до ЄРДР за ст.246 КК України, а не за статтею КК яка регулює питання порушення митного режиму. Тому, доводи прокурора в цій частині є необґрунтованими та не можуть бути взяті до уваги при вирішення питання щодо скасування арешту в рамках даного кримінального провадження.

Твердження прокурора щодо відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту з підстав того, що ОСОБА_5 не власником арештованого автомобіля і органу досудового розслідування необхідно встановити особу, яка здійснювала ввезення арештованого автомобіля на територію України, слідчим суддею не береться до уваги, оскільки матеріалами справи встановлено особу, яка здійснювала ввезення вказаного автомобіля на територію України.

Щодо доводів права власності ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що майно, на яке накладено арешт, вилучалось саме у ОСОБА_5 .

Колегія суддів Першої судової палати ККС у своїй постанові від 26.03.2019 року у справі №355/55/18 висловила позицію щодо доведення належності майна особі за відсутності будь-яких документів, які підтверджують право власності на нього.

Так, колегією суддів зазначено, що належність майна особі може бути визначена за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном.

Матеріалами справи встановлено, що як автомобіль так і свідоцтво про реєстрацію ТЗ перебувало у володінні ОСОБА_5 . Відповідно до чинного законодавства, така сукупність обставин може свідчити про те, що це майно законно перебувало у його володінні. За таких обставин, якщо факт перебування спірного майна у володінні ОСОБА_5 не спростовано іншими доказами, він є особою, щодо майна якої вирішується питання щодо скасування арешту і має право на відповідні засоби правового захисту, передбачені КПК.

Окрім того, останнім надано суду договір-купівлі продажу вказаного транспортного засобу у гр. ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), що свідчить про правомірність права володіння ОСОБА_5 на вищевказаний автомобіль. Слідчий суддя не може ставити під сумнів поданий ОСОБА_5 договорів, оскільки це не є предметом розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Разом з тим, з матеріалами справи встановлено, що автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні і на даний час існує сукупність реальних підстав для його збереження в порядку п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України до завершення досудового розслідування.

Разом з тим, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи те, що законний володілець протягом 8 місяців (автомобіль вилучено 12.12.2020 року) позбавлений можливості користуватись своїм майном; останньому не оголошено підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення; ні слідчим не прокурором не надано вагомих підстав, які б свідчили, що на даному етапі досудового розслідування є необхідним втручання у передбачені Конституцією України право власності, однак враховуючи необхідність збереження арештованого майна для цілей виконання п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання щодо часткового задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Твердження заявника щодо недобросовісності працівників органу досудового розслідування та прокурорів з підстав, викладених у заяві ОСОБА_5 не є предметом розгляду даного провадження. Окрім того, останній не позбавлений можливості оскаржити такі дії у судовому порядку.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання про скасування арешту задовольнити частково.

Скасувати арешт майна в частині заборони користування автомобілем марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Автомобіль марки «Chrysler Grand Voyager», на польській реєстрації, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 негайно повернути ОСОБА_5 .

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ю.Л. Сіліч