Справа № 159/6152/20
Провадження № 1-кс/159/934/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову ст. слідчого Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 26.02.21 р. про закриття кримінального провадження № 120 200 301 100 014 48, що внесене у ЄРДР 26.11.20 р. за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
11.05.21 р. заявник звернувся до суду із вище вказаною скаргою. На обґрунтування скарги заявник зазначив, що о 22 год. 25.11.20 р. ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «Audi Q 7», р. н. НОМЕР_1 , по вул. Міцкевича у м. Ковелі Волинської області, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого під час руху виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки «Мерседес», р. н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого останній та пасажири його авта: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - отримали тілесні ушкодження. Відомості про це кримінальне правопорушення було внесено у ЄРДР 26.11.20 р. за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України щодо порушення ПДР України з боку ОСОБА_6 як водія, який допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_4 26.02.21 р. слідчим було винесено оскаржувану постанову, яку його довіритель вважає незаконною. Покликаючись на ст. ст. 9, 110 КПК України, зазначає, що у оскаржувану постанову слідчий безпідставно обґрунтував тим, що ДТП сталась з вини ОСОБА_4 як водія внаслідок порушення останнім вимог п. п. 2.3. «б», 10.1, 11.3, 13.1, 13.3 ПДР України. Однак слідчий безпідставно взяв до уваги лише показання водія ОСОБА_6 , не взявши до уваги показання ОСОБА_4 та вказаних вище осіб пасажирів його авта як свідків - у тій їх частині, що ОСОБА_4 на зустрічну смугу руху не виїжджав і ДТП мала місце на його смузі руху. З огляду на суперечності у показаннях обох водіїв, слідчий не провів слідчого експерименту засобом відтворення дій, обстановки, обставин події з її учасниками; не провів ряду судових експертиз, що необхідні для встановлення обставин події, спираючись лише на відсутність тілесних ушкоджень у водіїв та пасажирів. Оскаржувана постанова є передчасною, необґрунтованою. Просить скаргу задовольнити та оскаржувану постанову скасувати.

У судовому засіданні 18.05.21 р. заявник скаргу підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у ній. Просить скаргу задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, що надане у розпорядження слідчого судді 17.05.21 р. у прошитому, пронумеровану вигляді, однак, не скріплене печаткою чи підписом, а всього фактично на 65 арк., приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Однак ОСОБА_10 не є заявником про кримінальне правопорушення; в ході досудового розслідування він не визнавався потерпілим та йому не оголошувалась підозра, однак, він був допитаний як свідок 15.12.20 р. та мотивувальна і резолютивна частини оскаржуваної постанови, дійсно, мають оцінку його дій та пропозицію щодо нього.

У кримінальному провадженні особи з таким процесуальним статусом як потерпілі - відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані про дату отримання оскаржуваної постанови ОСОБА_4 чи його представником - адвокатом, тому вважаю, що строку на оскарження постанови слідчого не пропущено.

Так 26.11.20 р. поліцією було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, що мала місце о 22 год. 25.11.20 р. по вул. Міцкевича у м. Ковелі Волинської області. Така попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення заявником чи його довірителем не оспорена, не змінювалась.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 286 КК України встановлено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Тобто об`єктивна сторона цього злочину включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку, наслідки у виді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості та причинний зв`язок між діянням і наслідками.
25.11.20 р. було складено протокол огляду місця події із планом схемою та фототаблицями до нього, будь - яких зауважень до яких не зазначено.

06.01.21 р. у присутності ОСОБА_4 було складено протокол додаткового огляду місця події із планом схемою до нього, і останній будь - яких зауважень до протоколу не зазначив.

03.02.21 р. було складено висновок судової інженерно транспортної експертизи, з якої слідує, що встановити місце зіткнення не виявляється за можливе.

За станом на 10.12.20 р. 2 є із 4 х осіб, які знаходились у автомобілі під керуванням ОСОБА_4 на час ДТП (були учасником ДТП), звернулись за меддопомогою.

Відповідно до висновків СМЕ №№ 293, 294 від 21.12.20 р., підстав для висновку про отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 таких тілесних ушкоджень, що могли б бути розцінені як середньої тяжкості тілесні ушкодження, не знайдено.

Як слідує із оскаржуваної постанови, слідчим враховано показання обох водіїв учасників ДТП як свідків; пасажирів авта під керуванням ОСОБА_4 , інші матеріали кримінального провадження, у т. ч. ті, що стосуються фіксування тілесних ушкоджень учасників події, та тому він прийшов до висновку, що відсутність даних про відповідний ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у осіб виключає наявність ознак складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ця обставина і стала основним мотивом для прийняття слідчим рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
З таким висновком слідчого слід погодитись, так як об`єктивних доказів наявності підстав для висновку про вчинене кримінальне правопорушення (злочин), що передбачене ст. 286 КК України, досудовим розслідуванням не здобуто.

Слідчий у тексті оскаржуваної постанови, дійсно, навів свої міркування щодо обопільного порушення вимог ПДР України обома водіями учасниками ДТП. Однак при цьому він виклав встановлені досудовим розслідуванням об`єктивні дані про те, що водіями було порушено ті чи інші пункти ПДР України, що стало причиною виникнення ДТП; копії матеріалів кримінального провадження слідчий направив у поліцію для вирішення питання про притягнення обох водіїв учасників ДТП - до адмінвідповідальності.

Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Дані вимоги закону слідчим було дотримано. Ним було проведено необхідні слідчі дії. Щодо непроведення слідчим такої слідчої дії як слідчий експеримент, то, вважаю, що проведення його є недоцільним з огляду на обставини справи та умови, при яких при проведенні такої слідчої дії може створюватись небезпека для життя і здоров`я осіб - учасників, чи оточуючих; може бути завданою інша шкода.

При цьому призначення та здійснення інших експертиз чи проведення будь - яких інших процесуальних дій в межах кримінального провадження об`єктивно не здатні вплинути на вказаний вище висновок слідчого, а тому доводи заявника про безпідставне непроведення інших процесуальних дій як на підставу для скасування постанови слідчого, є необґрунтованими.
Таким чином слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
За таких обставин слідчий дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.
Слід також вказати, що КПК України не покладає на слідчого обов`язок проведення досудового розслідування після встановлення ним відсутності у діянні складу злочину, а згідно із ст. 40 цього Кодексу - він несе персональну відповідальність за своєчасність здійснення процесуальних дій, зокрема, і закриття провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України.
Заявник акцентує свої доводи не стільки на обґрунтованості встановлених слідчим обставин у виді відсутності складу злочину, як просить скасувати оскаржувану постанову з підстав, що, на його думку, зібрано недостатньо доказів для подальшого вирішення питання про винуватість учасника ДТП у порушенні вимог ПДР України.
Відповідно до ст. 3 КПК України слідчий є службової особою, що уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.
Отже предметом регулювання кримінального процесуального закону та направленість процесуальної діяльності слідчого визначена виключно на розслідування та захист від кримінальних правопорушень, а тому вирішення завдань, не пов`язаних з розслідуванням злочинів, не є належною та об`єктивною підставою для подальшого здійснення кримінального провадження.
Порушень норм кримінального процесуального законодавства під час зібрання слідчим доказів у провадженні не знайдено.
Оскільки рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято з врахуванням вказаних вище обставин, є законним, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

На постанову протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1