Справа №485/244/21
Провадження №1-кс/485/103/21
УХВАЛА
іменем України

26 квітня 2021 року м. Снігурівка

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання заступника начальника слідчого СВ відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого: 07.04.2009 року вироком апеляційного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні №0000044 від 01 березня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
встановив:
Заступник начальника слідчого СВ відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся до слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області з клопотанням, погодженим прокурором Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави застосованого до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, один з яких у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Зокрема, 02 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.4 ст. 296 КК України, а 20.04.2021 року повідомлено остаточну підозру зач. 4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, відповідно до якої він підозрюється в тому, що 01.03.2021 близько 16:35 годині, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухались на належному на праві власності ОСОБА_8 автомобілі «Опель Вектра» з державними номерними знаками НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 від вул. Жовтневої в напрямку площі Богдана Хмельницького у м. Снігурівка Миколаївської області. Під час руху у вказаному напрямку на ділянці дороги неподалік Снігурівської ЗОШ № 3 ОСОБА_5 допустив контактування з належним на праві власності ОСОБА_9 автомобілем ВАЗ21099 з державними номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку від площі Богдана Хмельницького до вул. Жовтневої у м.Снігурівка, спричинивши тим самим механічні пошкодження автомобілю останнього. В подальшому, не зупиняючись, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на вищевказаному автомобілі залишили місце дорожньо-транспортної пригоди та, виїхавши на площу Богдана Хмельницького, продовжили рух по вул. Центральній, зупинились біля ТЦ «Сім`я», що розташований по вул. Центральній, 150, у м. Снігурівка Миколаївської області. В свою чергу, ОСОБА_10 з метою фіксації факту зіткнення автомобілів та встановлення особи водія автомобілю «Опель Вектра» з державними номерними знаками НОМЕР_1 , розвернув свій автомобіль та продовжив рух по площі Богдана Хмельницького в напрямку вул. Центральної вслід за автомобілем «Опель Вектра», зупинившись приблизно о 16:38 годині біля ТЦ «Сім`я» позаду вищевказаного транспортного засобу. Після чого ОСОБА_10 , вийшовши зі свого автомобіля, звернувся до ОСОБА_5 , який в той час перебував за кермом на водійському сидінні, та повідомив останньому про пошкодження належного йому автомобіля ВАЗ-21099. На вказані законні зауваження ОСОБА_10 . ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який перебував в автомобілі «Опель Вектра» на передньому пасажирському сидінні, відреагували агресивно та, демонструючи зверхність і вседозволеність, вони, показуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе ОСОБА_10 почали ображати останнього словами нецензурної лайки, при цьому погрожували фізичною розправою. Далі, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що він викликає на місце події працівників поліції для складання матеріалів та фіксації факту дорожньо-транспортної пригоди, та повернувся до салону свого автомобіля. В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел на вчинення відносно ОСОБА_10 хуліганських дій та спричинення йому тілесних ушкоджень. На реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вийшли з автомобіля «Опель Вектра» та підійшли до автомобіля ВАЗ НОМЕР_3 , за кермом якого вже сидів ОСОБА_10 , продовжили ображати останнього словами брутальної лайки, погрожуючи при цьому останньому фізичною розправою. В цей час ОСОБА_10 з метою заспокоєння ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомив останнім, що він є працівником поліції та пред`явив останнім службове посвідчення. Дізнавшись, що ОСОБА_10 є поліцейським, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відреагували у грубій формі нецензурною лайкою та пригрозили застосуванням фізичної сили. Діючи грубо та агресивно, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 намагались витягнути потерпілого ОСОБА_10 із салону автомобіля, а крім того, ОСОБА_7 , утримуючи в руках відкорковану скляну пляшку пива, яку взяв з собою, вирішив використати її для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та пошкодження його майна, тобто заздалегідь заготував її для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень і пошкодження його майна. Діючи умисно, нехтуючи правилами моралі та пристойної поведінки у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_11 , використовуючи скляну пляшку пива, намагався нанести потерпілому удари пляшкою в область голови ОСОБА_10 . Не досягнувши цілі та не влучивши у голову потерпілому, який чинив опір та відштовхував нападників ногами, продовжуючи свої злочинні хуліганські дії, ОСОБА_12 , діючи умисно та протиправно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи скляну пляшку пива, яку тримав у руках, почав наносити нею численні удари по лобовому склу автомобіля ВАЗ 21099, в результаті чого пошкодив лобове скло вищевказаного автомобіля. З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , а також захисту себе особисто та свого майна, ОСОБА_10 дістав із салону свого автомобіля спеціальний засіб ПР-73 (палка резинова), вийшов з належного йому автомобіля, та утримуючи в руках вищевказаний спеціальний засіб, став наносити удари по тілу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи узгоджено, керуючись хуліганськими мотивами, діючи з особливою зухвалістю по відношенню до ОСОБА_10 , нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, використовуючи свою кількісну перевагу, силоміць відібрали у потерпілого спеціальний засіб ПР-73. Діючи спільно та умисно, ОСОБА_7 , використовуючи вищевказаний спеціальний засіб ПР-73, вирішив використати його для спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , та бажаючи вчинити розправу над потерпілим, демонструючи зверхність та вседозволеність, показуючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам та суспільству, безпідставно, діючи з хуліганських спонукань, почав наносити численні удари по шиї та тулубу потерпілого. В цей час ОСОБА_5 наносив численні удари кулаками по тілу потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на проїзну частину дороги вулиці Центральної, та продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 наніс йому численні удари по тулубу, спині, шиї та ногах, а ОСОБА_5 наносив численні удари по тілу та голові ОСОБА_10 . Всього ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спільними хуліганськими діями нанесли потерпілому ОСОБА_10 не менше 17 ударів та спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеню з вираженим гіпертензійно-лікворним синдромом, забій і розтягнення (дисторзія) шийного відділу хребта, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Таким чином, хуліганські дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 характеризувались особливою зухвалістю, при цьому своєю поведінкою вони демонстрували зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки, незважаючи на наявність оточуючих поряд громадян у публічному місці, що супроводжувалось пошкодженням особистого майна та спричиненням ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, та були припинені лише після реагування на події сторонніх осіб.

Ухвалою слідчого судді від 03 березня 2021 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 29.04.2021 року, без визначення розміру застави.
Слідчий клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивує тим, що у ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення. З часу вчинення кримінального правопорушення підозрюваний перебуває під вартою, що не могло зумовити виникнення нових ризиків, а вже існуючі ризики є суттєвими та такими, що не дають можливості обрати інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою. Беручи до уваги, що ризики, із урахуванням яких ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшились, виникла необхідність у продовженні обраного запобіжного заходу.

Крім цього, зазначає що укримінальному провадженні необхідно додатково виконати наступні слідчі та процесуальні дії: відібрати зразки крові у підозрюваних ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ; провести судово-імунологічні експертизи; відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту відповідно до ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Провести вказані слідчі дії та завершити досудове розслідування у передбачений законом строк, тобто до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не представляється можливим, тому вимушені звернутись до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримала з мотивів викладених в ньому, додатково пояснила, що підозрюваний підозрюється у вчинені тяжкого злочину, ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не відпали, а залишаються реальними, на даний час неможливо завершити досудове розслідування, оскільки слід провести ще ряд слідчих дій, а тому на даному етапі досудового розслідування вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до завершення строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що злочину не вчиняв, від слідства не переховувався. Наявна малолітня дитина, яку слід утримувати та дідусь похилого віку, який також потребує допомоги.
Захисник відносно задоволення клопотання заперечує. Зазначає, що ризики вказані слідчим у клопотанні є надуманими та нічим не підтверджені. Просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід домашній арешт.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали клопотання, приходжу до такого.
За приписами ст. 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 197, ст. 199 КПК України, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений за клопотанням прокурора, слідчого в межах строку досудового розслідування, за обставин не зменшення заявлених ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою та обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.
ОСОБА_5 підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 122 КК України, один з яких у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Матеріали клопотання свідчать про обгрунтованість підозри вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, зазначених у повідомленні про підозру від 20.04.2021 року.

Злочини в яких підозрюється ОСОБА_5 характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, оскільки пов`язаний з посяганням на здоров`я людини з хуліганських мотивів.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При цьому у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Прокурором доведено, що ризики передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме:запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по справі, вчиняти інші кримінальні правопорушення, для запобігання яким був застосований запобіжний захід, є реальними та не зменшилися, з урахуванням обставин вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, вчиненого з особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, в стані алкогольного сп`яніння і те, що обвинувачений не працює, тобто не має постійних джерел доходу, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за особливо тяжкий злочин.
Вказані обставини, з урахуванням ризиків та тяжкості кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою і вищенаведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Доказів неможливості перебування в умовах СІЗО за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Крім цього, прокурором доведено не можливість завершити досудове розслідування у передбачений законом строк, тобто до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (29.04.2021), оскільки слідчому укримінальному провадженні необхідно додатково виконати наступні слідчі та процесуальні дії: провести судово-імунологічні експертизи; відкрити матеріали кримінального провадження стороні захисту відповідно до ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В.о. керівника Баштанської окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 02.06.2021 року.

Враховуючи наведені вище обставини, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню, оскільки під час його розгляду прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким злочином, наявність вищевказаних ризиків, що є підставою подальшого продовження до підозрюваного запобіжного заходу, а також неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування інших менш суворих запобіжних заходів, що передбачені ст. 176 КПК України.
При цьому, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства, наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, даних про особу підозрюваного, не вбачаю підстав для визначення останньому розміру застави в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 193, 196, 369, 372 КПК України, суд,-
постановив:
Клопотання заступника начальника слідчого СВ відділення поліції № 2 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 25 травня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1