Справа № 463/2446/20 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 11-сс/811/821/21 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18 червня 2021 року,

з участю заявника ОСОБА_5

представника заявника адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував відсутністю законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_5 № 9/Б-55 від 28 грудня 2020 року до ЄРДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є передчасною, необгрунтованою, немотивованою, винесеною з грубим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не перевірив та не надав вичерпних відповідей на його скаргу.

Просить дану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові із заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 . Відомості на підставі вказаної заяви до ЄРДР не внесені.

Вподальшому ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 28 грудня 2019 року.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 слідчий суддя в ухвалі зазначив, що заява ОСОБА_5 з огляду на її зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР, про що просить заявник, а доводи такої заяви зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями (бездіяльністю) слідчого.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеченого діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із заяви ОСОБА_5 , заявник вказував, що, на його думку зазначені в його заяві дії слідчого ТУ БДР, розташованого у м.Львові ОСОБА_8 містять ознаки злочину.

При цьому, як вірно зазначив слідчий суддя, доводи такої зводяться до непогодження із постановою слідчого від 14 лютого 2020 року, якою кримінальне провадження № 0001015 від 03 жовтня 2019 року закрито, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України. Крім того, як правильно встановлено слідчим суддею, вказана постанова слідчого була залишена без змін ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 23 липня 2020 року та ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року. Таким чином, законність рішення слідчого підтверджена за результатами судового розгляду скарги заявника.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя враховуючи вищенаведене, прийшов до вірного переконання про те, що доводи заявника у заяві № 9/Б-55 від 28 грудня 2020 року є його особистою оцінкою дій слідчого і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Реалізація права особи на оскарження рішень, дій (бездіяльності) слідчого не свідчить про кримінально-караний характер рішень, дій (бездіяльності) останнього.

Таким чином, виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, отримавши заяву дотрималася вимог чинного законодавства України, перевірила її та встановила факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

Тому, враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до обгрунтованого висновку про те, що невнесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування, після отримання заяви ОСОБА_5 про злочин, є обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обгрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18 червня 2021 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою останнього від 28 грудня 2019 року, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 18 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3