ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2021 року м. Фастів Київської області
Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника володільця майна- адвоката ОСОБА_4
Клопотання надійшло до суду 22.04.2021 та відповідає вимогам ст.167,171 КПК України.
Так, 08 квітня 2021 року слідчим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області винесено ухвалу 381/1156/21 про надання дозволу на проведення обшуку у медичному центрі ТОВ «Київський міський центр лікування залежності» за адресою: вул. Попудренко 46/2, м. Київ.
Описані речі поміщено до спец-пакетів: 0009318, ІNZ3014987, 7300729, ІNZ3014985, ІNZ4068003, ІNZ3014984, 7300728, ІNZ3014986, 0009319, ІNZ2027828 та у два поліетиленових пакета чорного кольору які скріплені підписами учасників та опечатані.
Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник влачника майна ТОВ «Київський міський центр лікування залежності» адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, суду пояснив, що слідчим при подачі клопотання та під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, не дотримані вимоги кримінально-процесуального кодексу України, примірник протоколу обшуку, що вручений йому не відповідає копії прооколу, що міститься в матеріалах клопотання, а саме відсутні підписи понятих.
Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку від 08.04.2021, слідчим суддею надано дозвіл на обшук у медичному центрі ТОВ «Київський міський центр лікування залежності» з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання медичних документів щодо проходження ОСОБА_7 амбулаторного лікування за однією з програм детоксикації та реабілітації наркозалежних осіб.
Між тим, слідчими здійснено в ході санкціонованого обшуку, вилучення майна, речей, грошових коштів, щодо яких дозволу слідчим суддею не надавалось.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім цього, слідчими здійснено в ході санкціонованого обшуку, вилучення майна, речей, грошових коштів, щодо яких дозволу слідчим суддею не надавалось.
Також, суд, враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважає, що вилучення і арешт вищезазначеного майна може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Такою іншою особою, в розумінні зазначеної статті закону, є ТОВ «Київський міський центр лікування залежності».
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Отже, зважаючи на те, що не всі вилучені предмети містять на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, майно, що було вилучено в ході обшуку не відповідає переліку майна, дозвіл на виявлення та вилучення якого надавався слідчим суддею та застосовуючи при цьому найменш обтяжливий спосіб арешту, суд дійшов висновку про задоволення клопотання частково.
Керуючись ст. 168,170-173,376 КПК України,-
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду в порядку статті 310 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1