Справа № 308/8042/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 27 травня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Буштино, Тячівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, із середньою спеціальною освітою, українця, громадянина України, раніше не судимого, працюючого майстром ТОВ «Лашела» зі складання деревообробних матеріалів, -

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст..9,11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби збройних сил України та ст. ст.1-4 Дисциплінарного Статуту збройних сил України, під час дії особливого періоду, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилення від проходження військової служби, 13.11.2020 року о 09 год. 00 хв. до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) без поважних причин не з`явився та був відсутній на військовій службі по 27.05.2021 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

На підставі наведеного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

09.06.2021 року у ході досудового розслідування даного кримінального провадження між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_4 повністю беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України, сторони кримінального провадження, просили суд звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених ч.1, п.п.1,2 ст. 76 КК України, а саме:
1)періодично з`являтися для реєстрації до командира, а після звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти командира, а після звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді також зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 09 червня 2021 року, укладену з підозрюваним ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, вказавши при цьому, що при укладенні угоди були враховані всі обставини, передбачені ст. 470 КПК України, та дотримані всі вимоги процесуального та матеріального права.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 3ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Угода про визнання винуватості укладена ОСОБА_4 добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст.469, 472 КПК України.

Умови даної угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, ступеню тяжкості вчинених кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінально-процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого злочину, а також враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, шкода кримінальним правопорушенням не завдана, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, однак без відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Разом з цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст.76КК України покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до командира, а після звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти командира, а після звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Підстави для визначення винагороди викривачу відсутні.

Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не завдано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підстави для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо будь-якої юридичної особи у кримінальному провадженні не встановлені.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 368, 370,371, 374, 394,395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 червня 2021 року, укладену між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000079, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27 травня 2021 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому затверджене угодою покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до командира, а після звільнення з військової служби до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти командира, а після звільнення з військової служби уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1