Дата документу 17.02.2021 Справа № 554/7381/20
Провадження №1-кс/554/2750/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в режимі відеоконференції клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000787 від 26 серпня 2019 року, погодженого прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, працюючого на посаді молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки ДУ «Хролівський виправний центр № 140», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не одруженого, маючого на утриманні дитину 2018 року народження,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань розташованим у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000787 від 26.08.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 25.08.2019 близько 17 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 та яким, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , має право керувати, рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський у напрямку вул. Леся Сердюка у м. Харкові.

Рухаючись по автошляху Київ-Харків-Довжанський на 499 км + 550 м, поблизу 17 міського цвинтаря м. Харкова, ОСОБА_4 в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, п. 12.3 яких передбачено, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; пп.б) п.12.9, яких водієві забороняється: «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п. 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки «обмеження швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 («Обмеження максимальної швидкості») цих Правил; та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», перевищив максимальну допустиму на вказаній ділянці дороги швидкість руху 70км/год та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для переходу місці, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до реанімаційного відділення КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», де від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-17/349-А/19 від 23.09.2019 внаслідок ДТП у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження: голови забиті рани обличчя, множинні переломи кісток лицьового скелета; тулуба множинні переломи лівих ребер, забій серця і легенів; кінцівок забита рана лівого плеча, осколкові переломи мало- і великогомілкової кісток лівої гомілки, перелом лівої плечової кістки у верхній третині, субкапітальний перелом малогомілкової кістки правої гомілки, які утворитися від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в умовах дорожньо-транспортній події, при обставинах, викладених в описовій частині, та по ступеню тяжкості, в своїй сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала сукупна тупа травма тіла, що ускладнилася поліорганною недостатністю.

Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи звуко- і відеозапису №7/1395/1396/13/297 КПСЕ-19 від 17.03.2020, швидкість автомобіля «ЗАЗ-110216» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для руху в умовах місця події складала 86 км/год, що унеможливило зупинку автомобіля до лінії руху пішохода шляхом своєчасного гальмування.

У діях водія автомобіля «ЗАЗ-110216» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.3, 12.9б) та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Таким чином, своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

28.01.2021 ОСОБА_4 , з урахуванням встановлених обставин, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри, ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: письмовими доказами по кримінальному провадженню, висновками експертних досліджень, висновком контролюючого органу, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Підстави застосування запобіжного заходу обґрунтовуються можливістю настання таких ризиків:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,
Зважаючи тяжкість можливого призначення покарання та його невідворотність, відсутність санкції альтернативної реальному покаранню за вчинення вказаного злочину, підозрюваний може на будь-якій стадії переховуватися від органу досудового розслідування або суду.
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину полягають у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. На зазначеній стадії досудового розслідування вживаються заходи направлені на вилучення та дослідження письмових доказів, в той же час використовуючи своє службове становище підозрюваний може спотворити або знищити окремі з доказів по кримінальному провадженні.
- Незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні;
В межах досудового розслідування проведено низку експертних досліджень, які становлять ключову доказову базу у кримінальному провадженні, та є беззаперечними доказами, з метою нівіліювати які, підозрюваний також може здійснити позаслужбовий вплив на експерта;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
Підозрюваний ОСОБА_4 є співробітником правоохоронного органу, має тривалий досвід роботи. Обізнаний про форми та методи роботи правоохоронних органів, а з метою перешкоджання слідству із використанням особистих знайомств, в тому числі із використанням корупційних стосутнів, може вжити поза процесуальні методи.
З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання. При цьому за вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України передбачено покарання у вигляді від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Таким чином, суспільний інтерес у справі, який полягає у досягненні цілей, визначених ст.177 КПК України перевищує позитивні характеристики підозрюваного.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби ОСОБА_4 являється єдиним гарантованим та можливим способом контролювати його поведінку працівниками національної поліції, унеможливити його спілкування зі свідками, що в свою чергу не дасть можливості ОСОБА_4 узгодити як свої показання, так і свою лінію захисту з метою перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитись від кримінальної відповідальності.
Із врахуванням наявності таких ризиків, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а запобігти ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливо, слідство приходить до висновку про те, що жоден із запобіжних заходів, крім домашнього арешту, не зможе запобігти доведеним у ході досудового розслідування ризикам.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, пославшись на викладені в ньому обґрунтування, просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки підозра необґрунтована, ризики не доведені стороною обвинувачення.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Установлено, що 28.01.2021 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, а оголошена підозра є обґрунтованою. При цьому, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що ОСОБА_4 25.08.2019 близько 17 години 20 хвилин, керуючи автомобілем «ЗАЗ-110216» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 та яким, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , має право керувати, рухався по автошляху Київ-Харків-Довжанський у напрямку вул. Леся Сердюка у м. Харкові.

Рухаючись по автошляху Київ-Харків-Довжанський на 499 км + 550 м, поблизу 17 міського цвинтаря м. Харкова, ОСОБА_4 в порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, п. 12.3 яких передбачено, що «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; пп.б) п.12.9, яких водієві забороняється: «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в п.п. 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки «обмеження швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 («Обмеження максимальної швидкості») цих Правил; та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», перевищив максимальну допустиму на вказаній ділянці дороги швидкість руху 70км/год та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину у невстановленому для переходу місці, справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до реанімаційного відділення КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», де від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, в судовому засіданні сторонами кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: письмовими доказами по кримінальному провадженню, висновками експертних досліджень, висновком контролюючого органу, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

При цьому, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, доведеності чи недоведеності вини підозрюваного, а також питання належності та допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Так, заперечення підозрюваного та його захисника з приводу необґрунтованості підозри спростовуються наявними матеріалами клопотання, а наведені у судовому засіданні доводи стосуються переважно оцінки здобутих органом досудового розслідування доказів з точки зору їх належності та допустимості, та є непереконливими, враховуючи стадію досудового розслідування.

Разом із тим, з урахуванням конкретних обставин досудового розслідування, для стороннього об`єктивного спостерігача є зрозумілим можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення згаданого кримінального правопорушення, яке виражається у тому, що він своїми необережними діями, що виразилися, в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Крім того, прокурором у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а саме ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість злочину та вид покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, може не з`являтись на виклики до органу досудового розслідування, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з урахуванням обставин, зазначених вище.

Суд відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, ті обставини, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий та сімейний стан та те, що підозрюваний має постійне місце проживання та офіційно працевлаштований, раніше не судимий, а також бере до уваги інкримінований йому злочин і конкретні обставин справи у їх сукупності.

Під час розгляду клопотання прокурор має довести перед слідчим суддею наявність достатніх підстав, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує слідчий, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ст.194 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно із вимогами ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні

Перевіривши наявні матеріали та представлені сторонами документи, суд приходить до висновку, що прокурор в судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, сам ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який просить сторона обвинувачення, очевидно не виправдовує потреби досудового розслідування, оскільки у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно підозрюваного це може мати суттєві негативні наслідки як для цієї особи, так і для інших осіб, так як він офіційно працевлаштований та має на утриманні дружину і неповнолітню дитину.

З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , потрібно відмовити, оскільки такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, про який просить сторона обвинувачення, не відповідає завданням кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.

За наведених вище обставин, суд вважає достатнім застосувати відносно ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених статтею 194 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 відмовити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування до 28 березня 2021 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання чи місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з експертами та понятими, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну (за наявності).
У разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.
Повний текст ухвали проголошено 22 лютого 2021 року о 15 годині.
Слідчий суддя ОСОБА_1