У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000913, відносно
ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Добровеличівка Добровелисківського району Кіровоградської області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000913, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з тих підстав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, він містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші елементи, передбачені ч. 2 ст. 291 КК України, а тому, суд першої інстанції не мав законних підстав для повернення обвинувального акту прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Зауважує, що назва судової експертизи, яка приведена в обвинувальному акті, зазначена не як доказ, а як інформація про розмір витрат на залучення експерта, тобто обов`язковий елемент, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт від 25.08.2020 р. у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000913 від 11.08.2020 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що в обвинувальному акті:
виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені досудовим розслідуванням (за виключенням посилань на норми законодавства, відповідно до якого діяла ОСОБА_6 ) є тотожнім формулюванню обвинувачення, визнаного прокурором доведеним;
ОСОБА_6 обвинувачується у низці кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, однак формулювання обвинувачення викладено таким чином, що не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом окремо для подальшого визначення, які саме протиправні діяння ОСОБА_6 кваліфіковані обвинуваченням за тією чи іншою нормою частини статті закону про кримінальну відповідальність;
В обвинувальному акті містяться посилання на докази, а саме на висновки проведених під час досудового розслідування судових експертиз з розкриттям їх назв та реквізитів, які є в розпорядженні сторони обвинувачення, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України.
З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність направленого обвинувального акта вимогам кримінально-процесуального закону, що унеможливило призначення судового розгляду та стало підставою для повернення його прокурору, оскільки його невідповідність вимогам п. п. 5, 8 ч. 2 ст. 291 КПК України призводить до порушення права обвинуваченої гарантоване пунктами а, b §3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод бути поінформованою про характер і причини обвинувачення у світлі права мати можливість підготуватися до захисту.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого; 3) анкетні відомості кожного потерпілого; 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт, складений старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та затверджений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 291 КПК України, містить, серед іншого, виклад фактичних обставини вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також в ньому зазначені анкетні дані обвинуваченої, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада прокурора; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання. До обвинувального акту додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченої та захисника про отримання копії обвинувального акту.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в ухвалі зазначив про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановлені досудовим розслідуванням є тотожнім формулюванню обвинувачення, визнаного прокурором доведеним, а викладене формулювання обвинувачення не дає можливості розмежувати обвинувачення за кожним епізодом протиправної діяльності ОСОБА_6 .

Однак, вказані висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту є безпідставними, передчасними та такими, що порушують, передбачений ст. 26 КПК України, принцип диспозитивності, відповідно якому, суд, у кримінальному провадженні, вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень. Повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яким надається під час розгляду по суті та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим на думку апеляційного суду істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Крім того, слід зауважити, що поза увагою суду першої інстанції залишились приписи ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно яким, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Доводи суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акту прокурору з підстав того, що в ньому зазначені відомості, які не визначені ст. 291 КПК України, а саме висновок експертів № 196/19 від 07.02.2020 р., апеляційний суд вважає надуманими, оскільки зазначення відомостей про розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування) прямо передбачено положеннями п. 8 ч. 2 ст. 291 КПК України, а обмежень щодо їх викладу нормами КПК України не встановлено.

Інші недоліки, зазначені судом першої інстанції, є формальними та не суттєвими, і не можуть слугувати перешкодою для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, на думку апеляційного суду, повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги і в цій частині є обґрунтованими.

Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).

За наведеного, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження поверненню до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 409, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000913, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 362 КК України, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3