Справа № 932/4499/21
Провадження № 1-кс/932/2352/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла вищевказана скарга, в якій скаржник ОСОБА_2 просить зобов`язати керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 02.06.2021 року та об`єднати матеріали кримінального провадження за цією заявою з матеріалами провадження № 0000751 від 20.03.2020 р.

В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що він 02 червня 2021 року звернувся до Центральної окружної прокуратури м. Дніпра із заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайських дій невстановлених осіб та захоплення його будинків і земельної ділянки. Відповідну заяву про вчинення злочину останній опустив до скриньки для вхідної кореспонденції в приміщенні прокуратури.

Після чого кожного дня ОСОБА_2 телефонував до прокуратури з метою довідатися про стан розгляду його заяви, однак інформації про те, чи розглянута дана заява, а також чи внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чи розпочато розслідування, скаржник не довідався.

Вважає, що керівником Центральної окружної прокуратури м. Дніпра допущено допущена бездіяльність щодо розгляду його заяви та внесення відомостей, тому просить зобов`язати керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 внести відомості щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 1 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду таких скарг, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність представника поліції.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги встановлено, що заявник 02.06.2021 року подав до Центральної окружної прокуратури м. Дніпра заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактами шахрайських дій невстановлених осіб та захоплення його будинків, земельної ділянки, внаслідок чого йому заподіяна матеріальна шкода.

Станом на момент розгляду даної скарги, у слідчого судді відсутня інформація про те, що вказана заява розглянута і по ній внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з яким Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 21 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтю 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 17 цієї Конвенції говорить про те, що жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 7 Загальної декларації прав людини всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Всі люди мають право на рівний захист від якої б то не було дискримінації, що порушує цю Декларацію, і від якого б то не було підбурювання до такої дискримінації.

Статтею 8 цієї Декларації передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Слід додати, що на відміну від раніше діючого порядку порушення кримінальної справи, коли уповноважена особа (слідчий, дізнавач) до прийняття відповідного процесуального рішення порушення кримінальної справи, повинні були оцінити наявність ознак злочину, чинний КПК України таких положень (вимог) не містить.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

Результатом запровадження таких процедур є встановлення імперативного обов`язку після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою скаржника порушує його права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженими особами не виконано зазначені положення КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Так, зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань саме керівника відповідного прокуратури, не є підставним, оскільки перший керівник очолює відповідний орган прокуратури, і скаржником не обґрунтовано, чому саме керівник Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 повинен вчиняти дію, передбачену ст. 214 КПК України, а не уповноважена особа прокуратури. Скаржником не доведено, що до функціональних обов`язків керівника віднесені такі повноваження.

Вимога про об`єднання матеріалів кримінального провадження задоволенню не підлягає, оскільки процесуальне рішення про об`єднання будь-яких матеріалів кримінального провадження приймається слідчим, прокурором у встановленому процесуальним законом порядку. Слідчий суддя не уповноважений вирішувати такі питання. Крім того, бездіяльність у вигляді не об`єднання матеріалів кримінального провадження в розумінні ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню під час досудового розслідування.

Вимога внести відомості до ЄРДР з конкретною правовою кваліфікацією також задоволенню не підлягає, оскільки питання кваліфікації вирішується прокурором, слідчим самостійно, на підставі власної оцінки фактів та обставин кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність керівника Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Центральної окружної прокуратури м. Дніпра вчинити дію передбачену ст. 214 КПК України, а саме внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_2 від 02 червня 2021 року.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання. У разі невиконання без поважних причин ухвали слідчого судді, службові особи несуть відповідальність, установлену Законом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10 червня 2021 р. о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1