Справа № 148/1937/20
Провадження №11-кп/801/787/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судового засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000173 внесене в ЄРДР від 18.05.2020 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року, якою

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Клебань, Тульчинського району Вінницької області,

жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження № 0000173 внесене в ЄРДР від 18.05.2020 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Судовим рішенням встановлено, що органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 29.04.2020 року, біля 13:00 години, він, на своєму автомобілі ВАЗ-2106, під`їхав до магазину «Світанок», що розташований в АДРЕСА_2 , де на землі поблизу приміщення магазину помітив мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7, власником якого є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , та в ОСОБА_8 , виник умисел на крадіжку даного телефону.

З метою протиправного заволодіння чужим майном яке з законних підстав належить іншій особі, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи, що мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 7, завідомо є чужим для нього, тобто таким, що перебуває у власності іншої особи, з корисливих спонукань, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, навмисно, протиправно заволодів мобільним телефоном марки Xiaomi Redmi Note 7 вартістю 3333,33 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на вказану суму.

В подальшому після заволодіння вищевказаним майном ОСОБА_8 , викрадений мобільний телефону Xiaomi Redmi Note 7, який належав ОСОБА_9 вимкнув та телефон переніс до себе додому, де заховав в будинку, таким чином останній розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення передбачене ст. 185 ч.1 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В підготовчому судовому засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 подав клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання захисника підтримав.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні просить суд закрити кримінальне провадження в зв`язку з примиренням з обвинуваченим, претензій матеріального та морального характеру не має, також подавши до суду письмову заяву.

Прокурор не заперечував про задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, зазначивши про вирішення питання щодо речових доказів та в зв`язку із закриттям кримінального провадження процесуальні витрати не стягувати.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження № 0000173 внесене в ЄРДР від 18.05.2020 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 просить ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року змінити у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначити в резолютивній частині ухвали про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим за закриття провадження. Вказати у резолютивній частині ухвали про стягнення з ОСОБА_8 653,8 (шістсот п`ятдесят три) грн. 8 коп. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, в порушення вимог КПК України в резолютивній частині ухвали вказав лише на те, що ОСОБА_8 звільнено, без будь якої вказівки від відповідальності чи від покарання, без зазначення конкретної норми кримінального закону, на підставі якої суд звільнив особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, Тульчинський районний суд не прийняв рішення про покладення процесуальних витрат на обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час, день і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином.

Мотиви суду
Заслухавши суддю -доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано не повністю.

Зокрема, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що постановляючи ухвалу про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження щодо нього, Тульчинський районний суд Вінницької області, у порушення вимог ст. 126 КПК України, помилково не прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Як вбачається з обвинувального акта, розмір процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи становить 653,8 (шістсот п`ятдесят три) грн. 8 коп.

Частиною 1 статті 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, тобто кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експерта, виключно обвинувальним вироком.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 598/1781/17.

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що зазначене питання може бути вирішено й ухвалою, суд повинен вирішити питання про розподіл таких судових витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

За таких підстав колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що процесуальні витрати у такому випадку підлягають стягненню саме з обвинуваченого

ОСОБА_8 .

Також заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що у в резолютивній частині оскаржуваної ухвали зазначено лише те, що ОСОБА_8 звільнено, без будь якої вказівки від відповідальності чи від покарання, без зазначення конкретної норми кримінального закону, на підставі якої суд звільнив особу, хоча в мотивувальної частини вбачається, що ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим із закриттям провадження.

З матеріалів кримінального провадження видно, що захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, в зв`язку з примиренням з потерпілим. ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника. Потерпілий ОСОБА_9 просив суд закрити кримінальне провадження в зв`язку з примиренням з обвинуваченим, зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру не має. Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, а тому суд своєю ухвалою закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 185КК України.

Між тим, зі змісту мотивувальної частини ухвали суду видно, що суд, мотивуючи своє рішення, послався на підставу звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності ст. 46 КК України.

Крім цього, з резолютивної частини ухвали суду видно, що суд кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України закрив, однак не вказав у резолютивній частині ухвали на підставі якої статті КК України його було звільнено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити у резолютивній частині ухвали підставу звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.185КК України, за примиренням винного з потерпілим.

Таким чином апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема статей 126, 370, 372 КПК України, які перешкодили йому постановити законну та обґрунтовану ухвалу, а тому вони є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_7 , - задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 18.05.2020 року якою ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження № 0000173 внесене в ЄРДР від 18.05.2020 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрито, - змінити у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначити в резолютивній частині ухвали про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим за закриття провадження.

Вказати у резолютивній частині ухвали про стягнення з ОСОБА_8 653,8 (шістсот п`ятдесят три) грн. 8 коп. процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3(трьох) місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4