справа №619/683/21
провадження №1-кс/619/250/21
Ухвала
іменем України

03 березня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду
Харківської області - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання першого заступника керівника Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000211 від 17.12.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4
представник власників майна - ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Перший заступник керівника Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене 11.02.2021 в ході обшуку проведеного за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126 майно: в кабінеті № 609, в якому знаходиться службовий кабінет ОСОБА_6 та під час його особистого обшуку, в приміщенні службового кабінету № 610, у якому знаходилось робоче місце ОСОБА_7 та в його особистому портфелі, в приміщенні службового кабінету № 636 на робочому місці ОСОБА_8 , на робочому місці ОСОБА_9 та в сумці чорного кольору, на робочому місці ОСОБА_10 та в сумці чорного кольору. У обґрунтування клопотання зазначено, що у ході досудового розслідування встановлено, що службові особи підприємств, що діють на території Дергачівського району Харківської області та м. Харкова, у змові зі службовими особами АТ "Харківобленерго" розкрадають державні грошові кошти шляхом втручання в прилади обліку електроенергії та налаштовування їх таким чином, що облік споживаної електричної енергії рахує лише 30 відсотків від фактичного обсягу споживання. У результаті втручання до приладів обліку спожитої електроенергії державі протягом грудня 2020 - січня 2021 року нанесено збитків від 500000 до 1 000 000 гривень. Відповідно до рапорту УСР в Харківській області ДСР НПУ встановлено оперативну інформацію, яка безпосередньо вказує на те, що працівники АТ «Харківобленерго»: директор з розподілу електроенергії ОСОБА_7 , заступник директора з обліку та аудиту керівництва ОСОБА_6 , керівник групи служби нагляду за електроспоживанням ОСОБА_8 , старші інспектори з контролю та обліку електроенергії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , вступивши у змову, та діючи згідно розподілених у змові ролей, систематично розкрадають електроенергію, шляхом втручання в автоматизовану систему обліку та зменшення на 70% показників споживання електроенергії, що постачається підприємствам, а також отримують готівкові грошові кошти з цих підприємств - 50% від вартості незаконно надлишково спожитої електроенергії у якості неправомірної вигоди. 11.02.2021 на підставі ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, в кабінеті №609, у якому знаходиться службовий кабінет ОСОБА_6 проведено обшук в ході якого вилучено наступні предмети в приміщенні службового кабінету ОСОБА_6 : грошові кошти в сумі 9360,00 грн; грошові кошти в сумі 23000,00 грн в прозорому файлі з документацією на ім`я ОСОБА_13 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 ; копії документації та чорнових записів з робочого столу ОСОБА_6 на 314 арк., під час особистого обшуку ОСОБА_6 : мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ НОМЕР_4 ; мобільний телефон Sony Experia в корпусі золотистого кольору; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_5 ; грошові кошти в сумі 8600,00 грн; грошові кошти в сумі 7800,00 грн; грошові кошти в сумі 8160,00 грн; 3 аркуші паперу з чорновими записами рукописного тексту; в приміщенні службового кабінету №610, в якому знаходилось робоче місце ОСОБА_7 вилучено: мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_6 ; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_7 ; ІМЕІ НОМЕР_8 ; в особистому портфелі ОСОБА_7 - грошові кошти в сумі 3400 доларів США грошовими купюрами номіналом по 20 доларів США, чорнові записи з робочого столу ОСОБА_7 на 215 арк.; в приміщенні службового кабінету № 636 на робочому місці ОСОБА_8 вилучено речі, які належать ОСОБА_8 : флеш-накопичувач в полімерному корпусі зеленого кольору з написом жовтого кольору РЕRFEO; чорнові записи з помітками рукописним текстом на 4 арк. На робочому місці ОСОБА_9 в сумці чорного кольору вилучено грошові кошти в сумі 10000,00 грн, які належать ОСОБА_9 . На робочому місці ОСОБА_10 вилучені речі, які належать ОСОБА_10 : в сумці чорного кольору грошові кошти в сумі 29400,00 грн; на робочому столі мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_9 ; ІМЕІ НОМЕР_10 ; записник в картонній обкладинці білого кольору з рукописними записами на 61 арк.; аркуші паперу з друкованим текстом та чорновими записами рукописним текстом на 75 арк. Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України вилучені під час обшуку предмети є тимчасово вилученим майном. Метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речового доказу, для призначення судових експертиз. Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та необхідно провести ряд експертиз, з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вище вказане майно.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому, зазначивши, що арешт майна, зазначеного у клопотанні необхідний з метою збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.
Представник власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання у повному обсязі, зазначивши, що у даному кримінальному провадженні відсутня обґрунтована підозра про вчинення особою відповідного кримінального правопорушення, оскільки фактично виявлення ознак злочину не відбулося. У обґрунтування вчинення злочину прокурором надано витяг з ЄРДР, рапорти оперуповноважених ДСР НП, протокол допиту свідка, при цьому не надано письмового доручення слідчого або прокурора оперативним працівникам на проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих дій. Рапорт являється внутрішнім документом, тому як доказ він не може бути визнаний допустимим. Підстави для внесення відомостей до ЄРДР були відсутні. Стосовно майна, яке було вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , не існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Мобільні телефони не містять ніяких відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, грошові кошти є власними коштами, рівень заробітної плати дозволяв їм мати такі кошти при собі.

ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки засобами електронної пошти.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторони обвинувачення, захисту, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з огляду на таке.
Відповідно до ст. 214 КПК України до ЄРДР 17.12.2020 внесено відомості за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України за №0000211, де у фабулі указано, що службові особи підприємств, що діють на території Дергачівського району Харківської області та м. Харкова, у змові зі службовими особами АТ "Харківобленерго" розкрадають державні грошові кошти шляхом втручання в прилади обліку електроенергії та налаштовування їх таким чином, що облік споживаної електричної енергії рахує лише 30 відсотків від фактичного обсягу споживання. У результаті втручання до приладів обліку спожитої електроенергії державі протягом грудня 2020 - січня 2021 року нанесено збитків від 500000 до 1 000 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , необхідність накладення якого обґрунтовано обумовлена потребою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, знищення або перетворення, що виправдовує таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Так, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри вважати, що вчинено кримінальне правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, так як наявні у матеріалах провадження документи формують внутрішнє переконання про існування ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. При цьому слідчий суддя зазначає, що оскільки на цьому етапі жодній особі не вручене повідомлення про підозру, оцінюються лише достатність підстав вважати, що таке кримінальне правопорушення було вчинене та встановлення таких підстав базується на існуванні фактів чи інформації, які формують внутрішнє переконання, що події, про які йдеться, становлять склад кримінального правопорушення (безвідносно до особи, яка могла його вчинити), що відповідає встановленому ст. 132 КПК України стандарту доказування (переконання) під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження (арешту майна) та вважає достатніми докази вчинення вказаного кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

Так, з клопотання прокурора вбачається, що предметом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні є обставини заволодіння коштами службовими особами АТ "Харківобленерго" шляхом втручання в прилади обліку електроенергії та налаштовування їх таким чином, що облік споживаної електричної енергії рахує лише 30 відсотків від фактичного обсягу споживання. У результаті втручання до приладів обліку спожитої електроенергії державі протягом грудня 2020 - січня 2021 року нанесено збитків від 500000,00 до 1000000,00 гривень, систематично розкрадають електроенергію, шляхом втручання в автоматизовану систему обліку та зменшення на 70% показників споживання електроенергії, що постачається підприємствам, а також отримують готівкові грошові кошти з цих підприємств - 50% від вартості незаконно надлишково спожитої електроенергії у якості неправомірної вигоди.

А тому, доводи представника про відсутність у матеріалах провадження доказів щодо вчинення зазначеного кримінального правопорушення є безпідставними та спростовуються доданими до клопотання прокурора документами.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. На даному етапі слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей за стандартом доказування «обґрунтована підозра» лише визначає, що вчинення кримінального правопорушення є вірогідним та достатнім для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Отже, на переконання слідчого судді, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права власника майна та існує обґрунтована підозра, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання про присутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

У відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

За змістом ст. 168 КПК України факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, на підставі ухвали слідчого судді від 12.02.2021 в приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 126, в кабінеті №609, у якому знаходиться службовий кабінет ОСОБА_6 проведено обшук, у ході якого вилучено в приміщенні службового кабінету: грошові кошти в сумі 9360,00 грн, грошові кошти в сумі 23000,00 грн в прозорому файлі з документацією на ім`я ОСОБА_13 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , копії документації та чорнових записів з робочого столу ОСОБА_6 на 314 арк., які належать ОСОБА_6 . Під час особистого обшуку ОСОБА_6 вилучено: мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ НОМЕР_4 , мобільний телефон Sony Experia в корпусі золотистого кольору, мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 8600,00 грн, грошові кошти в сумі 7800,00 грн, грошові кошти в сумі 8160,00 грн, 3 аркуші паперу з чорновими записами рукописного тексту. У приміщенні службового кабінету №610, в якому знаходилось робоче місце ОСОБА_7 вилучено: мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_6 , мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_7 ; ІМЕІ НОМЕР_8 . У особистому портфелі ОСОБА_7 вилучено грошові кошти в сумі 3400 доларів США грошовими купюрами номіналом по 20 доларів США, чорнові записи з робочого столу ОСОБА_7 на 215 арк. У приміщенні службового кабінету № 636 на робочому місці ОСОБА_8 вилучено: флеш-накопичувач в полімерному корпусі зеленого кольору з написом жовтого кольору РЕRFEO; чорнові записи з помітками рукописним текстом на 4 арк. На робочому місці ОСОБА_9 в сумці чорного кольору вилучено грошові кошти в сумі 10000,00 грн. На робочому місці ОСОБА_10 вилучені в сумці чорного кольору грошові кошти в сумі 29400,00 грн, на робочому столі мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_9 , ІМЕІ НОМЕР_10 , записник в картонній обкладинці білого кольору з рукописними записами на 61 арк., аркуші паперу з друкованим текстом та чорновими записами рукописним текстом на 75 арк, про що складено відповідний протокол.

Дослідивши надані представником довідки про доходи, видані АТ «Харківобленерго», слідчий суддя дійшов висновку, що вони самі по собі не свідчать про те, що вилучені грошові кошти являються особистою приватною власністю ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , оскільки на підтвердження наявності таких значних сум при собі та на робочому місці не надано будь-яких доказів з банківської установи про отримання грошових коштів у зазначених вище сумах з їх банківських рахунків чи іншим шляхом.

Крім цього, варто зазначити, що зміст рішень ЄСПЛ узгоджуються з практикою цього ж суду щодо можливості втручання за рішенням суду в права особи на мирне володіння майном, гарантованого ст. 1 Першого протоколу. Адже, в п. 195 рішення у справі «Узан та інші проти Туреччини» ЄСПЛ, оцінюючи виправданість втручання відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, зробив висновок, що, для того, щоб бути сумісним із положеннями Конвенції, втручання повинно відповідати трьом умовам, а саме: 1) бути передбачене національним законом, який в державі вважається необхідним для регулювання використання майна, 2) повинне відповідати загальним інтересам суспільства, 3) має забезпечувати справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами. Крім того, в п. 203 цього рішення, аналізуючи питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що втручання в право мирного володіння майном можливе за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби. Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли наявний значний суспільний інтерес на здійснення такого втручання в право людини, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Оцінюючи наскільки потреби досудового розслідування у цій ситуації виправдовують саме такий ступінь втручання у право на мирне володіння майном, а саме грошовими коштами, слідчий суддя зауважує, що при вирішенні даного питання враховується можливість в інший спосіб, а ніж через накладення арешту досягнути результату, передбаченого першим реченням п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Так, у разі відмови накласти арешт на грошові кошти, які зазначені у клопотанні існує ризик їх відчуження. Адже, із наведених заходів забезпечення кримінального провадження лише арешт майна здатен запобігти можливості його відчуження, й у інший спосіб цього зробити неможливо.

Отже, вищевказане свідчить про те, що потреби на стадії досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права володіння майном, про яке йдеться у поданому клопотанні.

Крім цього, слідчим суддею враховується тяжкість злочину в існуванні обґрунтованої підозри наявності ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, а також те, що такий злочин, згідно з приміткою до ст. 45 КК України, віднесено до категорії корупційних правопорушень у випадку його вчинення шляхом зловживання службовим становищем.

За вказаних обставин, певне тимчасове втручання в реалізації права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Спеціальна конфіскація застосовується, окрім іншого у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна (п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України).

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що клопотання в частині накладення арешту на мобільні телефони задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Як встановлено ч. 3 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Так, мобільні термінали безпосередньо в ухвалі суду про надання дозволу на обшук зазначені не були. Крім того, прокурором не доведено, що надання зазначених в ухвалі мобільних телефонів разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження або такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також що доступ до них обмежується їх власником.

При цьому у вилучених мобільних телефонах можуть міститися відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме про спосіб вчинення кримінального правопорушення та причетність до нього конкретних осіб, тому слідчому та прокурору, у разі необхідності, потрібно здійснити копіювання інформації, що міститься в зазначених мобільних телефонах із залученням спеціаліста, після чого повернути їх власникам (володільцям).

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, прокурором не доведено необхідність арешту мобільних телефонів.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000211 від 17.12.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках кримінального провадження № 0000211 від 17.12.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке вилучене під час обшуку 11 лютого 2021 року за адресою: м. Харків, вул.. Плеханівська, 126, а саме:

у приміщенні службового кабінету №609, у якому знаходилось робоче місце
ОСОБА_6 :
-грошові кошти в сумі 9360,00 грн;

-грошові кошти в сумі 23000,00 грн в прозорому файлі з документацією на ім`я

ОСОБА_13 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копії документації та чорнових записів з робочого столу ОСОБА_6 на 314 арк.;

під час особистого обшуку ОСОБА_6 :
-грошові кошти в сумі 8600,00 грн;

-грошові кошти в сумі 7800,00 грн;

-грошові кошти в сумі 8160,00 грн;

-3 аркуші паперу з чорновими записами рукописного тексту;

у приміщенні службового кабінету №610, у якому знаходилось робоче місце
ОСОБА_7 :
грошові кошти в сумі 3400 доларів США грошовими купюрами номіналом по 20 доларів США;

-чорнові записи з робочого столу ОСОБА_7 на 215 арк.;

у приміщенні службового кабінету № 636 на робочому місці ОСОБА_8 :
-флеш-накопичувач у полімерному корпусі зеленого кольору з написом жовтого кольору РЕRFEO;

-чорнові записи з помітками рукописним текстом на 4 арк.;

на робочому місці ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000,00 грн;

на робочому місці ОСОБА_10 :

- грошові кошти в сумі 29400,00 грн;

-записник в картонній обкладинці білого кольору з рукописними записами на 61 арк.;

-аркуші паперу з друкованим текстом та чорновими записами рукописним текстом на 75 арк.

В іншій частині клопотання відмовити.

Негайно повернути:
ОСОБА_6 мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_1 ; ІМЕІ НОМЕР_2 ; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_3 ; ІМЕІ НОМЕР_4 ; мобільний телефон Sony Experia в корпусі золотистого кольору; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_5 ;

ОСОБА_7 мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_6 ; мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ НОМЕР_7 ; ІМЕІ НОМЕР_8 ;

ОСОБА_10 мобільний телефон SAMSUNG ІМЕІ

НОМЕР_9 ; ІМЕІ НОМЕР_10 , здійснивши копіювання інформації, що міститься в зазначених мобільних телефонах із залученням спеціаліста.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копію ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Суддя ОСОБА_1