Справа № 645/6017/18
Провадження № 1-кп/645/119/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001870 від 11.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, працює на СТО шиномонтажником, раніше судимого 17.02.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 12.09.2014 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_11 , 10 серпня 2018 року, приблизно о 18 год. 30 хв., перебував за місцем мешкання знайомого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час знаходився раніше невідомий йому ОСОБА_13 , де між ними виник словесний конфлікт на підґрунті неприязних відносин щодо можливої крадіжки ОСОБА_13 грошових коштів у батька ОСОБА_11 , в ході якого у ОСОБА_11 виник намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 підійшов до останнього, який лежав на дивані в кімнаті квартири за вищевказаною адресою та підняв ОСОБА_13 з дивана. Коли ОСОБА_13 встав на ноги, в цей момент ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів помсти, знаходячись на відстані витягнутої руки наніс один прямий удар в область обличчя ОСОБА_13 від якого він впав на підлогу та втратив свідомість. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , перебуваючи поряд з потерпілим, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого, допускаючи настання смерті ОСОБА_14 наніс не менше трьох ударів ногою в область тулуба ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_11 пішов до ванної кімнати, де взяв дерев`яну палицю та повернувшись до кімнати квартири де лежав потерпілий почав палицею наносити останньому удари в область бокової поверхні тулуба, від даних ударів дерев`яна палиця зламалась. Після чого ОСОБА_11 , почав наносити ОСОБА_14 удари ногами в область голови. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_11 спричинив ОСОБА_14 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/1659-С/18 від 24.09.2018 року наступні тілесні ушкодження: голови: травма голови у вигляді субдорального крововиливу в ділянці правої півкулі мозку, множинних субарахноїдальних крововиливів та ділянок забою мозку в ділянці лівої лобної частки, правої лобної частки з розповсюдженням на праву тім`яну частку, правої скроневої частки та лівої потиличної частки з наявністю крововиливів в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в ділянці правого та лівого тім`яних горбів, забитої рани та крововиливу в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в проекції стрілового шва, забитої рани в лобній ділянці ліворуч, забитої рани та перелому кісток носа, синців в лобній ділянці ліворуч з переходом на ліву навколоочну ділянку, в правій навколоочній ділянці з переходом на праве крило носа. В ділянці лівого кута рота та крововиливу на слизовій оболонці губи в ділянці 2 зуба верхньої щелепи ліворуч. В ніч з 10.08.2018 року на 11.08.2018 року, точного часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_13 помер за адресою: АДРЕСА_2 . Причиною смерті ОСОБА_13 стала вказана травма голови у вигляді зазначених ушкоджень, що призвела до розвитку набряку-набухання головного мозку, який став безпосередньою причиною смерті. На підставі п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, дана травма голови має ознаками тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 та 2.1.3 «в», «г» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, не визнав та пояснив, що в серпні 2018 року його батько ОСОБА_15 повідомив, що коли він вживав спиртні напої разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , за місцем мешкання останнього, у батька викрали з його сумки де знаходилися продукти, грошові кошти, пенсію. Враховуючи, що у батька викрали гроші він пішов до ОСОБА_16 за місцем мешкання останнього, з метою з`ясування питання щодо викрадених грошей батька. Як повідомив ОСОБА_16 він про викрадені гроші нічого не знав, він запитав про гроші у ОСОБА_13 , після чого двічі штовхнув останнього, від його дій ніяких тілесних ушкоджень у потерпілого не було. Тим більше наміру убивати ОСОБА_13 у нього не було. Після того, як він штовхнув ОСОБА_13 , він одразу разом зі свідком ОСОБА_17 покинули квартиру ОСОБА_12 ..

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що він знав ОСОБА_13 приблизно біля 4 років, у них були товариські відносини. Коли у ОСОБА_13 виникли проблеми з місцем мешкання, він дозволив останньому пожити у нього за адресою: АДРЕСА_2 . Влітку 2018 року у нього вдома був батько обвинуваченого ОСОБА_11 ОСОБА_15 , він запросив його себе до дома вжити спиртні напої. Також був присутній при вживанні спиртних напоїв ОСОБА_13 , вони у трьох випили 0,5 літрів горілки. Після того, як випили пляшку горілки, виникло бажання випити ще, в результаті чого ОСОБА_15 двічі надавав гроші ОСОБА_13 на придбання горілки, другий та третій рази ОСОБА_13 у ларьку придбавав по пляшці горілки. Вживаючи горілку, вони почували себе добре, сиділи розмовляли. Увечері лягли спати. Коли вранці проснулися, ОСОБА_15 скаржився на стан здоров`я та попросив відвести його до дому до під`їзду, який заходився неподалік від будинку свідка. ОСОБА_13 пішов проводжати ОСОБА_15 . Коли ОСОБА_13 повернувся до дому, він сказав свідкові, що відвів ОСОБА_15 до дому, це була 10 година ранку, після чого він та ОСОБА_13 лягли відпочивати. 10.08.2018 року до нього прийшов син ОСОБА_15 ОСОБА_18 та попрохав позвати ОСОБА_13 , та що свідок відповів, що ОСОБА_13 не має дома, тоді ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_13 украв пенсію батька, після чого ОСОБА_11 пішов. ОСОБА_11 знову прийшов за місцем мешкання свідка цього ж дня, але в ввечері. У свідка в його квартирі також був присутній ОСОБА_17 , ОСОБА_13 .. ОСОБА_11 запитав у ОСОБА_13 де гроші, які він викрав у його батька та запропонував йому вийти та поговорити. ОСОБА_13 відмовився виходити. ОСОБА_11 ударив ОСОБА_13 в грудь кулаком, від удару ОСОБА_13 впав на підлогу та втратив свідомість. ОСОБА_11 взяв пусту пляшку, набрав холодної води та поклав на голову ОСОБА_13 , після чого останній прийшов до тями. ОСОБА_11 питав ОСОБА_13 за гроші, після чого взяв держатель від сапи та ударив ОСОБА_13 палкою по нозі. Від удару держатель зламався, після чого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_13 ногою по голові, ударів по голові були близько трьох. Після чого ОСОБА_19 та ОСОБА_17 пішли. Свідок запропонував ОСОБА_13 викликати швидку медичну допомогу, оскільки обличчя було у крові, проте ОСОБА_13 відмовився від допомоги. Після чого ОСОБА_13 доповз до дивану у спальні, а ввечері приповз в зал, де знаходився свідок, та влаштувався на підлозі. Вночі ОСОБА_13 вставав, ходив до вбиральні попити води, як зазначав свідок це було приблизно о 06 годині ранку, також свідок зазначав, що вночі ОСОБА_13 станав, а через деякий час замовчав, як зазначив свідок ОСОБА_13 перестав станати десь о 08 год. 30 хв.. У 09 годині ранку свідок пішов по своїм справам, квартиру зачинив на ключ, повернувся приблизно через 2 години. ОСОБА_13 лежав в тому ж положенні, коли він доторкнувся до ОСОБА_13 він вже був холодний на дотик;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка повідомила, що ОСОБА_11 її сусід та їй відомо, що 10.08.2018 року ОСОБА_11 був відсутній за місцем свого мешкання з 16 до 20 години, оскільки він їздив до батька у якого викрали гроші. 12.08.2018 року ОСОБА_11 зателефонував його товариш та повідомив, що щось сталося з чоловіком, який викрав гроші у його батька. Також сказав, якщо сталося щось погане з чоловіком, який викрав гроші у його батька, то будуть шукати саме його - ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2018 року він разом з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вживали горілку за місцем мешкання ОСОБА_23 . Свідок пояснив, що у нього при собі була сумка з продуктами в якій знаходилися продукти, паспорт та гроші - пенсія. Після вживання спиртних напоїв свідкові стало погано та він ліг спати, прокинувшись тільки вранці. Свідок повідомив, що у нього були в сумці гроші, які він з ранку не знайшов. На запитання до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , останні йому повідомили, що гроші не брали. Через декілька днів до нього приїхав син ОСОБА_11 , якому він розповів, що у нього вкрали гроші 500 грн., коли він вживав спиртні напої з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за місцем мешкання останнього. 10.08.2018 року, близько 19 годині син пішов до ОСОБА_12 .. Потім до свідка прийшов дільничний та розповів, що щось сталося з ОСОБА_13 .. Від ОСОБА_24 йому стало відомо, що його син ОСОБА_11 побив ОСОБА_13 , свідок зрозумів, що син ударив ОСОБА_13 по обличчю двічі;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що йому відомо зі слів ОСОБА_11 , що ОСОБА_13 викрав у нього гроші. ОСОБА_11 попрохав свідка разом піти до ОСОБА_12 з метою поговорити про зникли гроші. Вони пішли разом до місця мешкання ОСОБА_12 , це було 10.08.2018 року. Він разом з ОСОБА_11 прийшли до ОСОБА_12 зайшли в квартиру та сіли в одній із кімнат. ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_13 та почав голосно запитувати у нього куди він подів гроші його батька, ОСОБА_13 казав, що не брав гроші його батька. Після чого ОСОБА_11 ударив ОСОБА_13 кулаком в обличчя, від удару ОСОБА_13 упав спиною на підлогу, ударившись головою об підлогу. ОСОБА_13 від удару втратив свідомість. ОСОБА_11 пішов за водою, щоб привести ОСОБА_13 до тями, обличчя ОСОБА_13 було в крові. Коли ОСОБА_13 лежав на підлозі, ОСОБА_11 перевірив кармани на одязі потерпілого. ОСОБА_17 пояснив, що відтягнув ОСОБА_11 від ОСОБА_13 .. Скільки ударів наніс ОСОБА_11 потерпілому, свідок пояснити не зміг.

Окрім показів свідків вина обвинувачуваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

- фактичними даними, які містяться в протоколі огляду місця події та трупу від 11.08.2018 року, згідно якого місцем оглядом є квартири АДРЕСА_3 . Врізаний замок на момент огляду пошкоджень не має, ригель замка у положенні відчинено, без ушкоджень. На відстані 15 см від вказаного врізаного замка мається ще один врізаний замок сувальної системи, замок без пошкоджень, ригель замка у положенні відчинено. Також при вході маються інші двері, дерев`яні, на момент огляду пошкоджень не має. Предметом огляду є квартира АДРЕСА_4 , розташована на 1-му поверсі 3-го під`їзду. Вхід до квартири здійснюється через металеві одностворчаті двері під`їзду, які обладнані кодовим замком (у неробочому стані), на підлозі у коридорі квартири знаходиться фрагмент синтетичного килиму зеленого кольору. Наприкінці якого, на відстані приблизно 1,5 м від вхідних дверей мається пляма бурого кольору, розмірами 25 х 15 см. Також зверху на 3-х килимах, що розташовані у лівої стіни знаходяться фрагмент дерев`яної палиці 4-х кутної довжиною близько 69,5 см, шириною 2,5 см, з написом «хокей», один кінець палиці окрашено фарбою червоного кольору на іншому мається пляма бурого кольору розмірами, приблизно 3 см х 2,5 см. У ванній кімнаті висить рушник білого кольору з речовиною бурого кольору. На ближньому до входу краю (правого) ванної мається пляма бурого кольору розмірами близько 3Х4 см. У кімнаті є ліжко, на якому мається матрац брудний, на ньому подушка з речовиною бурого кольору. Також на підлозі під столом знаходиться молоток з дерев`яною ручкою, а також дерев`яна палиця довжиною 81 см, по центру якої 2 плями речовини бурого кольору. Поруч із шафою на підлозі знаходиться фрагменти килиму коричневого кольору, на якому знаходиться ковдра помаранчевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, на килимі маються фрагменти дерев`яних щепок, біля правої стіни на килимі подушка зі слідами речовини бурого кольору, тканині зі слідами речовини бурого кольору, фрагменти дерев`яних щепок зі слідами речовини бурого кольору. На шпалерах біля об`єкту № 27 на відстані близько 20 см знаходиться 3 плями речовини бурого кольору. На підлозі знаходяться нашарування бурого кольору різних форм. Біля правої стіни розташована односпальне ліжко, на якому знаходяться брудні речі, простирадло білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, куртка джинсова з речовиною бурого кольору, подушка зі слідами речовини бурого кольору, ковдра рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору. При вході до кімнати № 2 на підлозі та відстані приблизно 30 см від лівої стіни мається нашарування речовини бурого кольору. Безпосереднім об`єктом огляду є труп ОСОБА_13 , місце виявлення трупа: АДРЕСА_2 . Труп лежить на підлозі в приміщенні кімнати № 1 на ковдрі. Поза трупа і його положення на місці події: лежачі на правому боці, руки зігнути в локтевих суглобах під гострим кутом, приведені до грудей. Ноги зігнуті в колінних суглобах зведені. Ложе трупа ковдра, де в проекції обличчя мається нашарування у вигляді плями речовини бурого кольору. На трупі одягнуто: фуфайка з довгим рукавами, жовто-чорна, джинси чорні. На фуфайці та на джинсах по передній поверхні, а також на рукавах нашарування речовини бурого кольору. До протоколу додано план схему розташування тілесних ушкоджень на трупі (том 1 а.с. 139-173);

- змістом листа Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи відділення № 2 за підписом завідуючої відділенням, згідно якого причиною смерті ОСОБА_13 стало: 1) набряк-набухання головного мозку. Множинні ділянки забою мозку. Множинні травми голови. Використання тупого предмета з метою убивства чи нанесення ушкодження. 2) колото-різане поранення лівого плеча та лівої гомілки (том 1 а.с. 174);

- висновками судово-медичної експертизи № 10-12/1659-С/18 від 24.09.2018 року згідно з якими при експертизі трупа ОСОБА_13 , з урахуванням даних лабораторних досліджень, і у відповідь на поставлені питання, були встановлені наступні тілесні ушкодження: голови: травма голови у вигляді субдурального крововиливу (крововиливу під твердою мозковою оболонкою) в ділянці правої півкулі мозоку, множинні субарахноїдальних крововиливів та ділянок забою мозку в ділянці лівої лобної частки, правої лобної частки з розповсюдження на праву тім`яну частку, правої скроневої частки та лівої потиличної частки з наявністю крововиливів в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в ділянці правого та лівого тім`яних горбів, забитої рани та крововиливу в м`які покрови голови збоку їх внутрішньої поверхні в проекції стрілового шва, забитої рани в лобній ділянці ліворуч, забитої рани та перелому кісток носа, синців лобній ділянці ліворуч з переходом на ліву навколоочну ділянку, в правій навколоочній ділянці з переходом на праве крило носа, в ділянці лівого кута рота та крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи в ділянці 2 зуба верхньої щелепи ліворуч; кінцівок: сліпе колоте (колото-різане) поранення в нижній третині лівого плеча, що бере початок раною в нижній третині плеча по зовнішній поверхні, на 2 см вверх від проекції бічно надвиростку, раньовий канал проходить в товщі м`яких тканей плеча, між м`язами, з ушкодженнями дрібних гілочок судин, направлений дещо ззаду наперед, зліва направо та зверху вниз, довжиною 9 см, сліпо закінчується в товщі м`яких тканини плеча в нижній третині по внутрішній поверхні з наявністю садна безпосередньо у правого краю рани та розлитого синця та плечі та передпліччі; сліпе колоте (колото-різане) поранення в верхній третині, раньовий канал проходить в товщі м`яких тканин гомілки, між м`язами, з ушкодженням дрібних гілочок судин, направлений спереду назад, дещо зліва направо та дещо знизу вверх, довжиною 9см, сліпо закінчується в товщі м`яких тканини гомілки по задній поверхні з наявністю кільцеподібного садна навколо рани. Вказана вище травма голови утворилась в результаті неодноразової ударної дії зі значною силою тупого твердого предмета (предметів) в праву скроневу-тім`яну ділянку голови (не менше 8 ударів) індивідуальні особливості діючої поверхні якого в ушкодженнях не відобразились, на що вказує характер і морфологічні особливості ушкоджень, та могла бути спричинена близько 3-4 годин до настання смерті, і в цьому проміжку часу ОСОБА_13 міг самостійно здійснювати які-небудь дії, самостійно ходити по мірі наростання по явищ набряку головного мозку, що спричинили порушення свідомості. Зазначені сліпі колоті (колото-різані) поранення в нижній третині лівого плеча та в верхній третині лівого гомілки могли утворитись внаслідок дії предмета, що мав обмежену площу поверхні, що діяла, та мав колючі (колюче-ріжучі) властивості, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились, в термін близько 3-4 годин до настання смерті, і в цьому проміжку часу ОСОБА_13 міг самостійно здійснювати які-небудь дії, самостійно ходити. Причиною смерті ОСОБА_13 стала вказана травма голови у вигляді зазначених ушкоджень, що призвела до розвитку набряку набухання головного мозку, який став безпосередньою причиною смерті. На підставі п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, поранення на кінцівках ознаки легких тілесних ушкоджень. В момент спричинення ушкоджень ОСОБА_13 був обернений до предмета (предметів), що діяв, передньою поверхнею тіла. Детально встановити взаємне розташування ОСОБА_13 та нападника не є можливим. Характер, локалізація та морфологічні особливості встановлених на трупі ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, виключають можливість їх утворення внаслідок нанесення ударів власною його рукою. У відділенні судово-медичної токсикології при експертизі крові від трупа ОСОБА_13 був виявлений етиловий спирт в кількості 1,47%. Метиловий, ізоприпіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. У відділені судово - медичної імунології при експертизі крові була встановлена її належність до групи АВ (4 група). Враховуючи динаміку трупних явищ в ході огляду місця події і при експертизі трупа, можна припустити, що смерть ОСОБА_13 настала близько 12-20 годин до огляду трупа на місці події (час забарвлення трупних плям після дозованого натискання на них за ОСОБА_25 ; визначення давності смерті за ректальною температурою трупа при різних температурних умовах зовнішнього середовища за ОСОБА_26 ) (том 1 а.с. 175-178);

- висновками судово-медичної експертизи № 16/2275-С/18 від 13.08.2018 року, згідно з якими на підставі результатів судово-медичної експертизи крові трупа ОСОБА_13 , виявлений етиловий сприт в кількості 1,47%. Метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлено (том 1 а.с. 179);

- висновками судово-медичної експертизи № 13/1222-С/18 від 20.09.2018 року згідно з якими на підставі проведеної судово-медичної експертизи об`єктів від трупу ОСОБА_13 : вогнищевий розшаровуючий крововилив у маркованому об`єкті №1 («МПГ з крововиливом тім`яної ділянки») з початковими ознаками клітинної реакції по периферії у вигляді розсіянно розташованих лейкоцитів. Дифузні крововиливи під м`які мозкові оболонки головного мозку. Виражений набряк головного мозку. У маркованому об`єкті № 2 «м`які тканини з ділянки колото-різаного поранення лівої гомілки» - вогнищеві розшаровуючи крововиливи з початковими ознаками реактивного запалення по периферії у вигляді лейкостазів. Пристінкової орієнтації лейкоцитів та перилейкодіапедезів. У маркованому об`єкті № 3 «м`які тканини з ділянки колото-різаного поранення лівого плеча» - вогнищеві розшаровуючи крововиливи з ознаками тканьової реакції. Дистонія інтрамуральних судин з нерівномірним кровонаповненням серця, дистрофією, вогнищами фрагментації кардіоміотиців. Дифузний жировий гепатоз. Нерівномірне венозне повнокров`я внутрішніх органів. Нерівномірні помірно виражені автолітичні зміни внутрішніх органів (том 1 а.с. 180,181);

- висновками судово-медичної експертизи № 14/748-С/18 від 25.08.2018 року, згідно з якими кров від трупа ОСОБА_13 належить до групи АВ (том 1 а.с. 182, 183);

- висновками судово-медичної експертизи № 17-134-МКС/10-12/1659-С/18 від 14.08.2018 року, згідно з якими на підставі проведеної судово-медичної експертизи клаптів шкіри № 1 та № 2 ранами від трупа ОСОБА_13 , при проведенні контактно-дифузійного методу (кольорових відбитків) на контактограммах на фіксованому фотопапері, в місці контакту із зоною ушкоджень, зміни забарвлення, характерного для наявності міді, нікелю, заліза та свинцю, не спостерігалося (том 1 а.с. 185-187);

- висновками судово-медичної експертизи № 17-135-МКС/1659-С/18 від 25.08.2018 року згідно з якими на підставі проведеної судово-медичної експертизи клаптів шкіри № 1 та № 2 з ранами від трупа ОСОБА_13 : на шкірних клаптях № 1 та № 2 встановлено по одній рані з властивостями забитих, що утворились внаслідок ударної дії предмета, що володіє властивостями тупого твердого з обмеженою контактною поверхнею. Зважаючи на наскрізний характер ран, не виключено, що цей предмет міг володіти колючими властивостями (том 1 а.с. 188,189);

-постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15.08.2018 року паперовий конверт, в якому містить диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 , проведений за адресою: АДРЕСА_2 від 14.08.2018 року (том 1 а.с. 194,195);

- фактичними даними, що містяться на диску проведення слідчого експерименту від 14.08.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , який був переглянутий в судовому засіданні в ході проведення якого ОСОБА_11 пояснив, що 10.08.2018 року він прийшов за адресою: АДРЕСА_2 подзвонив в дзвінок, постукав, ОСОБА_27 сказав, що відчинено, заході, він зайшов. Це вже було в другий раз, ОСОБА_13 також був за даною адресою. ОСОБА_13 встав з дивана, ОСОБА_11 його вдарів в обличчя, від чого ОСОБА_13 впав головою на підлогу, ОСОБА_11 , пішов до кухні набрав води полив води на ОСОБА_13 , він прийшов до тями, сів, потім встав, ОСОБА_11 запитував коли він поверне батькові гроші, ОСОБА_13 сказав що сможе відати гроші через два дні. ОСОБА_11 зайшов на умивальник та побачив палку, взяв її та ударив нею ОСОБА_13 по руці та нозі, ОСОБА_13 продовжував сидіти, палка після ударів по нозі зламалася, ОСОБА_11 забрав шматок палиці з собою, та пішов разом з ОСОБА_28 , палку викинув на сміття, потім поїхав до дому в район Холодної Гори (том 1 а.с. 196);

- постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 15.08.2018 року паперовий конверт, в якому міститься диск з відоезаписом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 від 14.08.2018 року, який переглянутий в судовому засіданні (том 1 а.с. 198,199);

- фактичними даними, що містяться на диску проведення слідчого експерименту від 15.08.2018 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , який проведений за адресою: АДРЕСА_1 від 14.08.2018 року, який переглянутий в судовому засіданні, в ході якого ОСОБА_11 пояснив, що за даною адресою мешкає саме він, після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . ОСОБА_11 приїхав за даною адресою, зайшов до дому, ОСОБА_11 був в блакитній футболці, шортах, кросівках білого кольору з червоними смугами, ОСОБА_11 також пояснив, що коли він уходив від ОСОБА_13 після нанесення тілесних ушкоджень, у останнього була на обличчі шишка (том 1 а.с. 200);

- висновками судово-медичної експертизи 15№762-С/18 від 07.09.2018 року, згідно з якими група крові від трупа ОСОБА_13 АВ (ІV). При проведення судово медичної експертизи зскріба РБК (об`єкт №1), вилученого з підлоги в кімнаті № 2, в ході ОМП від 11.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що речовина є кров`ю людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлені антиген АВ., ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати дослідження і групу крові потерпілого, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ (ІV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_13 та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютининів за системою АВО (том 1 а.с. 210 -212);

- висновками судово-медичної експертизи № 15№767-С/18 від 08.09.2018 року, згідно яких група крові від трупа громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АВ (ІV). При проведенні судово-медичної експертизи марлевого тампона-змиву (об`єкт № 1), вилученого з підлоги кімнати № 1, в ході ОМП від 11.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що речовина на тампоні є кров`ю людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлені антигена А і В, ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групу крові потерпілого, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ (ІV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_13 та таблицею обліку виявлення антигенів та аглютининів за системою АВО (том 1 а.с.214-216);

- висновками судово-медичної експертизи 15№766-С/18 від 07.09.2018 року, згідно яких група крові від трупа громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АВ (ІV). При проведенні судово-медичної експертизи чотирьох дерев`яних щепок (об`єкти №№ 1-4), вилучених з підлоги в кімнаті № 1, в ході ОМП від 11.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено наступне: на дерев`яній щепі (об`єкт № 4) виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлені антигени А і В. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групу крові потерпілого, можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ (ІV), в тому числі від потерпілого ОСОБА_13 та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютининів за системою АВО (том 1 а.с.218-220);

- висновками судово-медичної експертизи 15№765-С/18 від 08.09.2018 року, згідно яких група крові від трупа громадянина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АВ (ІV). При проведенні судово-медичного експертизи марлевого тампона-змиву (об`єкт № 1), вилученого з підлоги кімнати № 1, в ході ОМП від 11.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що речовина на тампоні є кров`ю людини. При серологічному дослідженні в крові виявлені антигени А і В, ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групу крові потерпілого можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ (ІV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_13 та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютининів за системою АВО (том 1 а.с. 222-224);

- висновками судово-медичної експертизи 15№763-С/18 від 07.09.2018 року, згідно якої при проведенні судово-медичної експертизи п`яти дерев`яних щепок (об`єкти №№ 1-5), вилучених з килима підлоги в кімнаті № 1, в ході ОМП від 11.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено наступне: в об`єктах №№ 1-3 встановлено, що речовина на щепах є кров`ю людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлені антигена А і В, в об`єкті № 1 ізогемаглютиніни не виявлені. Таким чином, враховуючи результати досліджень і групу крові потерпілого можна припустити, що дані сліди крові походять від будь-якої людини з груповою належністю крові АВ (ІV), в тому числі і від потерпілого ОСОБА_13 та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютининів за системою АВО (том 1 а.с. 225-227);

-висновками судово-імунологічної експертизи № 14/773-С/18 від 06.09.2018 року, згідно яких кров від трупа ОСОБА_13 , відноситься до групи АВ. На фрагменті тканини (об`єкти №№1-12), вилученому в ході огляду місця подій знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (том 1 а.с. 232,233);

- висновками судово-імунологічної експертизи № 14/775-С/18 від 07.09.2018 року, згідно якої крові від трупа ОСОБА_13 , відноситься до групи АВ. На куртці (об`єкти №№ 1-10), вилучений в ході огляду місця події, знайдено кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_13 , не виключається (том 1 а.с.235, 236);

- висновками судово-імунологічного експертизи № 14/776-С/18 від 07.09.2018 року згідно якої кров від трупа ОСОБА_13 , відноситься до групи АВ. На покривалі (об`єкти №№ 1-3,5), вилученому в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_13 не виключається. На цьому ж покривалі, в об`єкті № 4, наявність крові не встановлено (том 1 а.с. 238,239);

- висновками судово-імунологічної експертизи № 14/774-С/18 від 06.09.2018 року, згідно яких кров від трупа ОСОБА_13 , відноситься до групи АВ. На фрагменті килима (об`єкти №№ 1-4), вилученому в ході огляду місця події знайдена кров людини групи АВ, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (том 1 а.с. 243, 244);

- висновками судово-медичної експертизи №10-14/30-С/18/10-12/1659-С/18 від 28.09.2018 року, згідно яких показання ОСОБА_11 , що викладені в наданому «Протоколі огляду предметів» (диску з записом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 ) від 25.09.2018 року та в «Протоколі допиту підозрюваного» від 13.08.2018 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, що встановлені на трупі ОСОБА_13 , та їх локалізації. Показання ОСОБА_12 , що викладені в наданому «Протоколі додаткового допиту свідка» від 11.08.2018 року, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, що встановлені на трупі ОСОБА_13 , та їх локалізації. Показання ОСОБА_17 , що викладені в наданому «Протоколі допиту свідка» від 17.08.2018 року в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення тілесних ушкоджень, що встановлені на трупі ОСОБА_13 , та їх локалізації. Зіставляючи конструктивні особливості представленої на експертизу пари кросівок з морфологічними особливостями встановлених ушкоджень голови трупа ОСОБА_13 , експерт прийшов до висновку, що утворення встановленої травми голови від ударів ногами, на які взуті дані кросівки, не виключається (том 1 а.с. 247-249);

- постановою слідчого від 22.08.2018 року про визнання речовими доказами паперовий конверт в якому міститься рушник білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ванної кімнати; паперовий конверт в якому міститься фрагмент наволочки з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору з підлоги в кімнаті №1 (на якій знаходився труп ОСОБА_13 ); паперовий конверт в якому міститься фрагмент наволочки з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору з кімнати №2; картонна коробка коричневого кольору з написом синього кольору «морозиво» в якій міститься два кухонних ножа з кухонного столу на кухні; картонна коробка коричневого кольору з биркою «пиріжки з капустою» в якій міститься молоток з дерев`яною рукояткою з підлоги в кімнаті №1; картонний коробок з написом «обухів папір туалетний» в якому міститься ковдра з нашаруванням речовини бурого кольору з підлоги в кімнаті №1 (на якій був виявлений труп ОСОБА_13 ); картонний коробок нижня його частина білого кольору, верхня частина коричневого кольору в якому міститься порожня полімерна пляшка об`ємом 1,5 літрів зі стільця в кімнаті №1; картонний коробок з написом «Балтика» в якому знаходиться простирадло білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ліжка в кімнаті №1; картонний коричневий коробок коричневого кольору в якому міститься дерев`яна рукоятка та металевий обух від сокири з підлоги в кімнати №1(том 2 а.с.1,2).

Статтею 337 КПК України визначені межі судового розгляду та встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно обвинувачених і лише в межах висунутого їм обвинувачення, сформульованого та викладеного в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи.

В разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку судом зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Свої висновки суд може обґрунтовувати лише на доказах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ є допустимим, якщо він отриманий в порядку, передбаченому цим Кодексом. Статтею 87 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких доказ може бути визнаний недопустимим. Достовірність та об`єктивність вищенаведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст.85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

В судовому засідання ОСОБА_11 повідомляв, що тільки двічі штовхнув ОСОБА_13 , та більше не наносив йому тілесних ушкоджень.

Проаналізувавши викладені по даному кримінального провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими твердження обвинуваченого про невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.
Свідок ОСОБА_12 , в судовому засіданні, попереджений про кримінальну відповідальність, пояснював, що ОСОБА_11 ударив ОСОБА_13 в грудь кулаком, від удару ОСОБА_13 впав на підлогу, втратив свідомість, після чого ОСОБА_11 взяв держатель від сапи та ударив ОСОБА_13 палкою по нозі. Від удару держатель від палки зламався, після чого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_13 ногою по голові, ударів по голові були близько трьох.

Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні, попереджений про кримінальну відповідальність, пояснював,що ОСОБА_11 ударив ОСОБА_13 кулаком в обличчя, від удару ОСОБА_13 упав спиною на підлогу, ударившись головою об підлогу. ОСОБА_13 від удару втратив свідомість, обличчя ОСОБА_13 було в крові.

Висновками судово-медичної експертизи № 10-12/1659-С/18 від 24.09.2018 року згідно з якими при експертизі трупа ОСОБА_13 , згідно якої підтверджено, що причиною смерті ОСОБА_13 стала вказана травма голови у вигляді зазначених ушкоджень, що призвела до розвитку набряку набухання головного мозку, який став безпосередньою причиною смерті.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_29 повністю підтримала висновки вищевказаної експертизи.

Захисником подано клопотання про визнання висновку експерта № 1012/1659-С/18 від 13.08.2018 року недопустимим доказом, оскільки підозрюваному не були роз`яснені права, передбачені КПК України, не забезпечено право підозрюваного на захист, а також не забезпечено присутність підозрюваного у призначенні судово-медичної експертизи, крім того експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
Частинами 2 та 3 ст. 87 КПК України визначені підстави, наявність яких зобов`язує суд ухвалити рішення про визнання недопустимими докази, які отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд, відповідно до положень ч. 2 ст. 89 КПК України, визнає цей доказ недопустимим. Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд.
На першій сторінці експертизи № 1012/1659-С/18 зазначено, що експерт ОСОБА_29 попереджена про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерта.
Суд під час судового розгляду не встановив очевидної недопустимості доказів, про які зазначає сторона захисту та вважає, що вирішення питання щодо допустимості вказаних доказів слід, в силу вимог ч.1 ст.89 КПК України, вирішувати у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, надавши оцінку цим доказам у сукупності з усіма доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Слід зазначити, що посилання захисника за своєю суттю достовірність і правильність судово-медичної експертизи жодним чином не спростовують, не мають в собі покликання на істотне порушення прав обвинуваченого під час огляду та порядку проведення експертизи.
Вказаний доказ на думку суду здобутий з дотриманням вимог ст.ст. 93, 99 КПК України, ґрунтовних і дійсно вагомих підстав для визнання його недопустимим і недостовірним суду не надано.
Судом не встановлено підстав для визнання недопустимими доказів, на які суд посилається в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_11 в інкримінованому злочині.
Оцінюючи наявний в матеріалах кримінального провадження доказ, яким є висновок експерта № 10-12/1659-С/18, ретельно дослідивши та проаналізувавши заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 щодо недопустимості доказу та вирішуючи питання про його допустимість, суд визнає висновок експерта № 10-12/1659-С/18 належним та допустимим доказом, оскільки він зроблений відповідно до норм чинного законодавства, відповідає вимогам ст.ст. 101 та 102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, досліджений в судовому засіданні та оцінений судом на предмет його належності та допустимості, а тому у задоволенні даного клопотання захисника необхідно відмовити.
Свідчення ОСОБА_11 про те, що він не наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 , які б могли завдати смерть останнього, є неспроможними, протирічать іншим доказам, дослідженим судом.
Докази, передбачені ст.87 КПК України повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані. Такого роду порушень у рамках цього розгляду в суді установлено не було, відповідно відсутні і правові підстави для визнання їх недопустимими у ракурсі ст.87 КПК України.
Верховний Суд колегією Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 20.03.2018 року в справі № 753/11828/13-к указав, що у змагальному процесі повинні розглядатися не лише докази, які безпосередньо стосуються фактів справи, а й інші докази, які можуть стосуватися допустимості, достовірності та повноти останніх.
Також, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких даних.
Порядок, встановлений КПК(процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к). В даній справі порядок, встановлений КПК(процесуальний порядок, форма, процедура), тобто певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій дотриманий.
Як наслідок, суд сприймає зазначені письмові докази (протоколи, постанови, висновки та інші), як належні та допустимі, які у своїй сукупності доводять обставини, визначені ст.91 КПК України та через їх призму останні сприймаються судом, як дійсні. Підстави недопустимості доказів, вказані в ст.87 КПК України, суду не надані і не доведені.
Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, у судовому засіданні були досліджені всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм надана оцінка, при цьому доводи обвинуваченого про його невинуватість свого підтвердження не знайшли.
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує діїОСОБА_11 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вину обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людинита основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Суд не бере до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він не скоював інкримінованого злочину оскільки він не навів жодного переконливого і аргументованого доводу, що ставить під сумнів обґрунтованість пред`явленого обвинувачення.
Що стосується доводів обвинуваченого про застосування до нього недозволених заходів ведення досудового розслідування, то згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2019 року надано судове доручення щодо перевірки доводів ОСОБА_11 з приводу недозволених заходів досудового розслідування. На адресу суду надійшло повідомлення Харківської обласної прокуратури, згідно якого на виконання вищевказаної ухвали суду прокуратурою області 21.06.2019 року розпочате кримінальне провадження № 0000406 за ч.1 ст. 365 КК України, досудове розслідування доручено слідчим Територіального управління Державного бюро розслідування. За результатами досудового розслідування слідчим 15.06.2020 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України.
Суд приходить висновку, що до показань обвинуваченого необхідно відноситися критично та розцінює їх винятково як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім цього, вказані показання спростовуються комплексом зібраних у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів вказані в ст.87 КПК України суду не надані і не доведені.
Суд, оцінюючи наведені докази в їх сукупності відповідно до положень ст. 94 КПК України, приходить до переконання, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, доведена.

Позиція сторони захисту щодо виправдання ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є необґрунтованою.

Підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого, суд не вбачає.

Посилання захисника у судових дебатах на невідповідність обвинувального акту ст. 291 КПК України, не знайшли свого підтвердження. Так, в обґрунтування захисник вказує, що в обвинувальному акті не зазначено у який період часу потерпілий ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження, у який період часу потерпілий ОСОБА_13 міг померти від отриманих тілесних ушкоджень, у який період часу та при яких обставинах саме ОСОБА_11 вчинив протиправні дії відносно потерпілого.
Суд не погоджується з доводами захисника, оскільки в обвинувальному акті зазначалося, що 10.08.2018 року, приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_11 знаходився за місце мешкання ОСОБА_12 , де у нього виник конфлікт з ОСОБА_30 , в ході якого ОСОБА_11 наніс тілесні ушкодження потерпілому. Також в обвинувальному акті зазначалося, що в нічь з 10.08.2018 року на 11.08.2018 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, в місці вчинення злочину ОСОБА_13 помер.
Необхідно наголосити, що згідно п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити такі відомості виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Аналіз змісту обвинувального акта дає підстави для висновку про те, що власне процесуальний документ, яким є обвинувальний акт, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на конкретні положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 у «Про практику призначення судами покарання» , роз`яснив, наступне: «Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви

прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

В обвинувальному акті зазначене, як обставина, яка пом`якшує покарання ОСОБА_11 щире каяття.

Суд не може погодитися з обставиною, яка вказана в обвинувальному акті, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 - щире каяття, оскільки щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.

Обставин щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_11 в судовому засіданні не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_11 встановлено, що працює, раніше судимий. Згідно довідки МПНД № 16, ОСОБА_11 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався. Довідкою КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_11 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо). При цьому, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий насильницький злочин, який характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, внаслідок якого було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, що спричинило його смерть. Судом такожвраховується, що ОСОБА_11 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочину не визнав, відсутність обставин, що пом`якшують, обтяжують покарання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину проти життя та здоров`я особи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі з його реальним відбуттям, оскільки обґрунтованих підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.
Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності правопорушення і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні сплив, клопотання з цього приводу не надходило, тому підстав для його визначення, на даному етапі, відсутні.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 89, 368, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (семи) років.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання останнього та приведення вироку до виконання.
Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання тримання ОСОБА_11 під вартою в період з 13.08.2018 року по 16.05.2019 року, включно.
Речові докази: паперовий конверт в якому міститься рушник білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ванної кімнати; паперовий конверт в якому міститься фрагмент наволочки з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору з підлоги в кімнаті №1 (на якій знаходився труп ОСОБА_13 ); паперовий конверт в якому міститься фрагмент наволочки з подушки з нашаруванням речовини бурого кольору з кімнати №2; картонна коробка коричневого кольору з написом синього кольору «морозиво» в якій міститься два кухонних ножа з кухонного столу на кухні; картонна коробка коричневого кольору з биркою «пиріжки з капустою» в якій міститься молоток з дерев`яною рукояткою з підлоги в кімнаті №1; картонний коробок з написом «обухів папір туалетний» в якому міститься ковдра з нашаруванням речовини бурого кольору з підлоги в кімнаті №1 (на якій був виявлений труп ОСОБА_13 ); картонний коробок нижня його частина білого кольору, верхня частина коричневого кольору в якому міститься порожня полімерна пляшка об`ємом 1,5 літрів зі стільця в кімнаті №1; картонний коробок з написом «Балтика» в якому знаходиться простирадло білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з ліжка в кімнаті №1; картонний коричневий коробок коричневого кольору в якому міститься дерев`яна рукоятка та металевий обух від сокири з підлоги в кімнати №1, після набрання вироком законної сили знищити.
Речовий доказ СD-R диск, на якому міститься відоезапис зі слідчого експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_11 , проведеного за адресою: АДРЕСА_2 від 14.08.2018 року, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи.
Речовий доказ СD-R диск, на якому міститься відоезапис зі слідчого експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_11 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 від 14.08.2018 року, після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи.
Речовий доказ СD-R диск, на якому міститься відоезапис одночасного допиту між підозрюваним ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили, залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1