Справа № 509/4411/17
Номер провадження:1-кп/521/1031/21
У Х В А Л А
29 квітня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001145 від 22.04.2020 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області , громадянина України, із з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоградівка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, має на утримані неповнолітню дитину, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше

кожного окремо у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001145 від 22.04.2020 року стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування було дотримано всіх вимог КПК України.
Разом з цим, в ході судового засідання прокурор подав до суду письмове клопотання про застосування до обвинувачених запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, який просив задовольнити.
Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 висловили позицію про неможливість призначення до судового розгляду даної справи у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та просили суд повернути обвинувальний акт прокурору, також захисники, кожен окремо, просили відмовити в задоволені клопотання прокурора про обрання у відношенні обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підтримали думку свої захисників.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дослідивши подане прокурором клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, прийшов до наступних висновків.
Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст.178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні тяжкого злочину. Під час вивчення мети та підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено, що заявлені органом досудового розслідування ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу слідчим суддею, не зменшилися.
Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України, також були перевірені слідчим суддею, суддею, при обранні запобіжного заходу. Враховуючи особи обвинувачених, які обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання що загрожує ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у разі визнання винуватими, може бути призначене покарання лише у вигляді позбавлення волі, вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, відсутність судимостей у обвинувачених.
Судом не приймаються до уваги доводи захисників щодо можливості застосування до обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки вони не обґрунтовані матеріалами кримінального провадження.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі наданих суду матеріалів кримінального провадження, обставин та характеру вчиненого злочину, особи обвинуваченого, на даний час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможуть запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1ст.177 КПК України, оскільки вони об`єктивно існують.
Враховуючи положення п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки, злочин, передбачений ч.1 ч. 115 КК України, ОСОБА_9 має ознаки вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

В частині призначення до судового розгляду обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідають вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиленням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.
Відповідно до змісту обвинувального акту, який надійшов до Малиновського районного суду м. Одеси стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, вбачається, що 20.09.2017 приблизно о 21 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою відкритого заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, проникли до будинку громадянина ОСОБА_10 , що мешкає по АДРЕСА_4 , де, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужого майна, діючи умисно, застосувавши фізичне насильство стосовно ОСОБА_10 , яке виразилось у нанесенні йому багаточисленних ударів руками по різним частинам тіла і дерев`яним табуретом по голові та подальшим зв`язуванням рук і ніг потерпілого, тобто у спричиненні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, небезпечних для його життя та здоров`я, - відкрито заволоділи його грошовими коштами у сумі 1733 гривень, після чого з місця вчинення злочину, зникли.
Зазначене формування обвинувачення відповідає диспозиції ст. 186 КК України, яка передбачає, відповідальність за вчинення грабежу, тобто відкритого викрадання чужого майна, а не інкримінованого обвинуваченим злочину, пере6дбаченого ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Таким чином, неналежне виконання уповноваженими особами вимог ст. 291 КПК України, в частині формулювання обвинувачення, унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду, в зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає прокурору для усунення виявлених недоліків при його складанні.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183,194, 314-315, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 27.06.2021 року з утриманням їх в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0001994, внесеному до ЄРДР 21.09.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, - повернути прокурору Чорноморської окружної прокуратури, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Копії ухвали направити для виконання прокурору Чорноморської окружної прокуратури.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1