КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Київський слідчий ізолятор», матеріали з кримінального провадження №0010224 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2021 року включно, та визначено їй розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень.

Таке рішення суд, взявши до уваги те, що ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик її переховування від судута не виконання його процесуальних рішень, на що вказують такі обставини, як суспільно небезпечний характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується і щодо яких органами досудового розслідування висунута обґрунтована підозра (обвинувачення), а також те, що відносно ОСОБА_8 під час досудового розслідування оголошувався розшук, мотиви, __________________________________________________________
Справа №11-кп/824/778/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 4 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1
за яких вона вчинила дії, що ставляться їй у провину; тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винною у вчинені інкримінованих злочинів, до того ж, на даний час обвинувачена не давала суду показань по суті пред`явленого їй обвинувачення, зазначаючи, що буде надавати їх пізніше.
Крім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд взяв до уваги дані про особу обвинуваченої, міцність соціальних зв`язків, вік та стан її здоров`я, щодо якої на даний час у розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування її під вартою, а також врахував і те, що обвинувачена зареєстрована в місці, де не проживала фактично, що ускладнює її виклик до суду, та те, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 не суперечить вимогам Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а також такою, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та Конституції України, просить її скасувати та винести нову ухвалу, якою змінити їй міру запобіжного заходу на будь-який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що стороною обвинувачення не було наведено жодних аргументованих та обґрунтованих доводів і не надано будь-яких неспростовних та переконливих доказів того, що жоден інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну її процесуальну поведінку та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також не наведено жодних доводів якими саме способами та методами вона може ухилятись від суду, за винятком надуманих припущень прокурора.
При цьому звертає увагу на те, що нею після звільнення під заставу було дотримано всі покладені на неї зобов`язання, вона одразу здала свої закордонні паспорти, та ще раз письмово повідомила про місце свого проживання, з`являлась на всі виклики слідчого та прокурора, а також після оголошення ухвали апеляційного суду про взяття її під варту, вона особисто зателефонувала прокурору ОСОБА_10 і повідомила йому рішення апеляційного суду по його апеляційній скарзі та сумлінно чекала його більше трьох годин в коридорі апеляційного суду, що підтверджує той факт, що наміру переховуватись у неї не було тоді і не має зараз, тому доводи прокурора про начебто існування ризиків її переховування від суду, є абсолютно надуманими, які не мають під собою жодних реальних підстав.
За таких обставин, враховуючи те, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, міцність її соціальних зв`язків в Україні, наявність постійного місця проживання, не має наміру ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, вважає, що не має жодних причин у подальшому продовженні для неї міри запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора та представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010224 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам обвинуваченої ОСОБА_8 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 03 листопада 2020 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2021 року включно, та визначив їй розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень.

З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також матеріали, які характеризують її особу, міцність соціальних зв`язків, вік та стан її здоров`я, щодо якої відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування її під вартою, а також і те, що обвинувачена зареєстрована в місці, де фактично не проживала, що ускладнює її виклик до суду, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачена, може переховуватись від суду, на що вказують також і такі обставини, як суспільно небезпечний характер протиправних дій, в яких вона обвинувачується, а також те, що відносно ОСОБА_8 під час досудового розслідування оголошувався розшук та тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винною у вчинені інкримінованих злочинів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачена, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, колегія суддів не встановила.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченої про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував не лише тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій ОСОБА_8 при винесенні обвинувального вироку, а й характер протиправних дій, які ставляться у провину обвинуваченій, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Щодо посилань обвинуваченої ОСОБА_8 на те, що не існує будь-якого ризику її втечі, оскільки розшук був незаконний, так як вона не переховувалась, бо взагалі не знала, що відносно неї є кримінальне провадження, то вони є непереконливими, зважаючи на характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, які переконливо доводять існування ризику втечі, тому, на переконання колегії суддів, достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання ОСОБА_8 під вартою, щоб завадити цьому.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційних вимог, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року, якою ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2021 року включно, та визначено їй розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

_____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3