Номер провадження: 11-кп/813/1131/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2021, по кримінальному провадженні №0009192, внесеного до ЄРДР 09 листопада 2014 року, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаіт, Республіка Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18.09.2015 року Луцьким районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст.185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 3 роки,
- обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002668 від 08.05.2018 за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187 КК України перебуває на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції у кримінальному провадженні №0009192 від 09.11.2014 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 27.04.2021 року включно.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 неможливе, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обрані запобіжного заходу не відпали, а саме: обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначила, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою з наступних підстав: суд першої інстанції залишив поза увагою те, що прокурором не доведено та не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість обвинувачений не вчиняв жодних спроб переховування; судом першої інстанції порушено «розумність» строку тримання під вартою, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою з 23.01.2020 року та жодних нових доказів на підтвердження його вини за цей час не встановлено; судом не прийнято до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 має місце реєстрації, має місце постійного проживання, має працевлаштовану дружину та двох малолітніх дітей; майнова шкода, завдана потерпілим незначна, цивільні позови не заявлені.

Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З огляду на матеріали справи, зокрема, копію обвинувального акту, на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0009192 від 09.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, а також дослідити докази, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
В свою чергу, беручи до уваги обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, які вчинені ним з прямим умислом, з посяганням на власність осіб, вчинені за попередньою змовою групою осіб, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень статей 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
В тому числі, апеляційний суд враховує, що на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні ще не допитані свідки, що може вказувати на існування ризику впливу на таких осіб.
Одночасно наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, а саме дружини, малолітніх дітей та місця проживання, як зазначено захисником в скарзі не можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому додані захисником до апеляційної скарги копії договору найму житлового приміщення, витягу з реєстру нерухомості, копії паспорту ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідоцтво про укладення шлюбу та свідоцтва про народження дитини апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки вони не завірені належним чином у встановленому законом порядку.
У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року зазначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому, необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Враховуючи, щообвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків, які не допитані, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, слід дійти висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Таким чином, як було встановлено в суді апеляційної інстанції, продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тобто, на момент розгляду апеляційної скарги обвинуваченого даних, які б обґрунтовано вказували на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та на наявність обставин, що могли вплинути на можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, матеріали кримінального провадження не містять та до апеляційної скарги не долучено.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 як судом першої інстанції так і апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а також існування ризиків, того, що обвинувачений, який міцних соціальних зв`язків не має, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому може загрожувати в разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих йому (семи) злочинів, може вчинити спроби переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, виправдовують продовження обвинуваченому строку дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги щодо надмірного строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме з 23.01.2020 року апеляційний суд вважає необґрунтованими, які спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про необхідність продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним злочинів, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
Застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.
Доводи апеляційної скарги, що майнова шкода, завдана потерпілим незначна та цивільні позови не заявлені не спростовують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,які продовжують існувати на час постановлення оскаржуваної ухвали суду та висновків суду першої інстанції щодо необхідності продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не спростовують.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.
Таким чином апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно нього залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2021, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4