Справа № 206/3230/21
Провадження № 1-кп/206/215/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000110, внесеному до ЄРДР 25.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України та клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_4 та про арешт майна у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
До Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000110, внесеному до ЄРДР 25.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.

Так, в підготовчому судовому засіданні всі учасники судового провадження вважали можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_4 у відкритому судовому засіданні.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта, вважає, що підстав для закриття провадження, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає; підстав для повернення обвинувального акта відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України немає; кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду міста Дніпропетровська; обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню справи до слухання, не виявлено.
Справа підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.
04.08.2021 прокурор Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 подав до суду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_4 . Дане клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 стійких соціальних зв`язків не має, не працевлаштована, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Окрім того відповідно до довідки ОСОБА_4 з 01.04.2011 по 22.10.2015 знаходилась на обліку лікаря нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (знята з обліку 22.10.2015 по засудженню, тобто відбуття покарання за рішенням суду), у зв`язку з вищевикладеним у органів досудового розслідування та прокуратури є підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи про покарання, яке їй загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Також, ОСОБА_4 знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вона усвідомлює, що обвинувачення базується, у тому числі, на показаннях свідків у даному кримінальному провадженні, остання може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показів, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного, неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні. Окрім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 будучи раніше судима, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та, маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, вчинила нове умисне кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів та інші злочини проти здоров`я населення, що свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі зможе вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Прокурор у судовому засіданні просив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Захисник у судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з його не обґрунтованістю.
Обвинувачена щодо задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечувала.
Розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченій ОСОБА_4 у разі визнання останньої винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 3 ст. 321 КК України, остання, перебуваючи під загрозою застосування такого покарання, може переховуватися від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та маючи не зняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, стабільного джерела доходів, та враховуючи обізнаність обвинуваченої про тяжкість покарання, яке загрожує останній, у разі визнання її винною.

Також, обвинувачена може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки їй добре відоме місце мешкання та роботи останніх, а також обвинувачена усвідомлює, що обвинувачення базується, у тому числі, на показах свідків у даному кримінальному провадженні, остання може впливати на них шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу.

Крім цього,суд вважає, що обвинувачена може вчините інше кримінальне правопорушення.

Тому, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченій, та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Такий запобіжний захід, на думку суду, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, що застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченої покладених на неї процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам, встановленим під час досудового слідства.

Окрім цього, 04.08.2021 від прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 надійшло клопотання про арешт майна, а саме: арешт у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна обвинуваченої ОСОБА_4 , а саме спільної Ѕ частки квартири за адре АДРЕСА_1 в. 64.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.08.2021, власником квартири за адре АДРЕСА_1 в. ОСОБА_6 іївна на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.2021.

З огляду на це слід зазначити, що арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що враховуючи те, що єдиним власником вказаного май ОСОБА_6 Н.В., накладення арешту у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна порушить права власника на це майно, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства. За таких обставин, в задоволені клопотання прокурора про арешт майна необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 170-175, 176-184, 193-194, 196, 205, 314, 315, 369-372 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000110, внесеному до ЄРДР 25.04.2021 за обвинуваче ОСОБА_4 А.А., у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11:00 годину 13.08.2021 в залі судового засідання № 4 Самарського районного суду міста Дніпропетровська.
Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово.
Викликати у судове засідання: прокурора, захисника, обвинувачену та свідків.
Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дн ОСОБА_3 А.В. про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.
Застосувати до обвинуваченої , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 04.10.2021 включно.
Заборонити з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати місце свого проживання за адресою:

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на строком до 04.10.2021 наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;
2) не відлучатися із Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4) утримуватись від спілкування, в тому числі від телефонних переговорів, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб та зустрічі зі свідками по кримінальному провадженню № 0000110;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
6) носити електронний засіб контролю.
Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дн ОСОБА_3 а А.В.

Роз`яснити Білопольс ОСОБА_7 іївні, що у разі невиконання покладених на неї цією ухвалою обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
У задоволенні клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дн ОСОБА_3 А.В. про накладення арешту у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна обвинувач ОСОБА_4 ії ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., а саме: спільної Ѕ частки квартири за АДРЕСА_1 83, кв. 64 відмовити повністю.
Відповідно до ст. 394 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: