Провадження № 11-кп/824/202/2021 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто прокурору,-
В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до Голосіївського районного суду міста Києва передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що із викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення чітко не встановлено у чому саме обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, чи ст.ст. 190, 369-2 КК України ознаки яких прослідковуються у абз. 5 стор. 6 обвинувального акту. Окрім того у матеріалах, доданих до обвинувального акту прокурором відсутні необхідні розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 . Із наданого та переглянутого судом відеозапису, на якому зафіксовано, як «вручався» обвинувальний акт ОСОБА_7 , убачається, що право обвинуваченого на захист було грубо порушено, та встановлено, що в порушення вимог ч.1 ст.293 КПК України обвинуваченому та його захиснику обвинувальний акт під розписку не надані, більше того, обвинувальний акт, який залишився на робочому місці ОСОБА_7 не відповідає наявному в матеріалах кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання на підставі зазначеного обвинувального акту.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.
Так, п.5 ч.2 ст.291 КПК України встановлює вимоги до обвинувального акту, який має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Не погоджуючись з висновками суду, встановлено, що обвинувальний акт, направлений до суду, містить передбачені п.5 ч.2 ст.291 КПК України відомості, зокрема, абзац 5 сторінки 6 обвинувального акту містить чіткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Однак, на думку прокурора, при ухваленні рішення про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України фактично проведено аналіз наявності в діянні складу кримінального правопорушення, тобто ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке інкриміновано ОСОБА_7 .
Разом із цим, дослідження обставин та встановлення наявності в діянні складу кримінального правопорушення є предметом не підготовчого, а саме судового розгляду, та в разі встановлення відсутності обов`язкової ознаки складу злочину суд має прийняти рішення, як це передбачено ч.7 ст.284 КПК України.
Крім того, відповідно до положень ст.317 КПК України виходить, що сторони кримінального провадження не мають права надавати суду матеріали кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання.
Таким, чином, на думку прокурора, суд, не досліджуючи матеріали кримінального провадження по суті, зробив висновок про наявність в обвинувальному акті окрім обов`язкових ознак складу злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, ще наявність ознак складу злочинів за ст.ст. 190, 369-2 КК України.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції без вивчення матеріалів кримінального провадження, а саме показань свідків, письмових матеріалів, під час підготовчого судового розгляду констатовано доводи сторони захисту щодо не чіткого визначення обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст.368 КК України.
Також, апелянт звертає увагу на те, що в ухвалі суду зазначено порушення прокурором вимог п.3 ч.4 ст.291 КПК України, в частині не додання до обвинувального акту розписки підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстр матеріалів досудового розслідування. Проте, у зв`язку з неналежним виконання процесуальних обов`язків підозрюваним, копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вручено у присутності понятих та у присутності адвоката відповідно до вимог Закону України «Про безоплатну правову допомогу», про що складено протокол про вручення копії обвинувального акту та реєстру матеріалів від 19.09.2019, який доданий до обвинувального акта. Таким чином, права сторони захисту слідчим і прокурором не обмежувалися, у тому числі право на захист.
Окрім того, прокурор стверджує, що в суд в своєму рішенні вступає у протиріччя щодо неналежного вручення обвинувального акта зазначивши, що обвинувальний акт, залишений на робочому місці ОСОБА_7 не відповідає наявному в матеріалах кримінального провадження. Однак, в чому дані відмінності в ухвалі суду не зазначено, та стороні обвинувачення не зрозуміло, а вручена копія обвинувального акта є ідентичною обвинувальному акту, який скеровано до суду.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Основне завдання стадії підготовчого судового засідання полягає в тому, щоб процесуально та організаційно забезпечити проведення судового розгляду відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Перелік вимог до обвинувального акту встановлений ст.291 КПК України, є вичерпним, і передбачає те, що обвинувальний акт має містити відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта; 9) дату та місце його складення та затвердження.
Колегія суддів зазначає, що кримінальним процесуальним законом передбачено повернення обвинувального акту прокурору лише у разі його невідповідності ст.291 КПК України.
Зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 вбачається, що він містить усі відомості, передбачені ст.291 КПК України, а саме у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Висновок суду першої інстанції про те, що із викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення чітко не встановлено у чому саме обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, чи ст.ст. 190, 369-2 КК України ознаки яких прослідковуються у абз. 5 стор. 6 обвинувального акту, на думку колегії суддів є хибним.
Відповідно до положень ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в обвинувальному акті відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, зазначаються лише ті обставини, які прокурор, слідчий вважають встановленими.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Крім того, відповідно до ст.ст. 36, 40 КПК України, слідчий, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, суд правильно зазначив, що висунуте обвинувачення має бути зрозумілим, тобто в доступній для сприйняття формі.
Проте, ані сторона захисту, ані суд не можуть вимагати від прокурора його викладення так, як, на їх думку, це має бути.
Рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору з огляду на відомості, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є передчасними і не дають підстав для повернення обвинувального акту.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції у кримінальному провадженні, а тому колегія суддів вважає, що ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314-317 КПК України.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури міста Києва ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто прокурору - скасувати.
Матеріали кримінального провадження повернуто до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст.ст. 314-317 КПК України.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4