Справа № 336/5710/21
Пр.№ 1-кп/336/579/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в порядку спрощеного провадження, кримінальне провадження, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту від 14.07.2021 щодо вчинення кримінального проступку, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000729 від 03.07.2021, складений відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Березівка Березівського району Одеської області, громадянина України, який не працює, є ветераном військової служби, маючий середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-12.11.2019 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн.;

- 05.02.2021 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України

за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

за відсутності учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:
16.07.2021 до суду надійшов обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, із клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02 липня 2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля під`їзду №4 будинок АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс останньому правою рукою один удар в область лівого ока, та від отриманого удару ОСОБА_6 , не втримався на ногах і впав на бетонну поверхню на праву частину тулубу, після чого ОСОБА_3 наніс ОСОБА_6 , кулаком правої руки три удари в лобну та тім`яну області голови.

Таким чином, ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта, рану в тім`яній ділянці зліва, синець навколо лівої очниці, садно на лобовій ділянці справа, синець з ранами в області правої гомілки, синець з саднами в області правого плеча, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_3 під час здійснення досудового розслідування (дізнання) кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не застосовується.

Вивчивши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, що надійшов на розгляд до суду, із матеріалами кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.2,3 ст.373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте, спрощене провадження щодо кримінальних проступків відповідно до ч.2 ст.381 КПК України має певні особливості, зокрема, передбачає розгляд обвинувального акта в даному випадку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Допит обвинуваченого за нормою ч.4 ст.349 КПК України за таких умов не здійснюється.

Так, судом встановлено, що до обвинувального акта додано заяву ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, із згодою з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодою на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Вказана заява, зокрема, добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним та надання ним згоди із вказаних вище питань засвідчена підписом захисника ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_7 .

При цьому, за змістом цієї заяви підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, викладені вище, та згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Вказані обставини й стали підставою для надіслання прокурором обвинувального акта до суду відповідно до ч.1 ст.302 КПК України з клопотанням про його розгляд за відсутності учасників судового провадження.

Також, до обвинувального акта додано заяву потерпілого ОСОБА_6 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, яка засвідчена особистим підписом потерпілого.

На підставі на веденого судом встановлено, що навиконання ч.2 ст.302 КПК України підозрюваному роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. При цьому, у суду відсутні сумніви у добровільності згоди підозрюваним, на розгляд обвинувального акта у вказаному порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що сторонам кримінального провадження створено необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а порядок надіслання обвинувального акту в межах строків досудового розслідування щодо вчинення кримінального проступку дотриманий та відповідає загальним засадам кримінального судочинства.

За встановленого беззаперечного визнання вини особою, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням письмові докази в їхній сукупності, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена й вважає вірною кваліфікацію органом досудового розслідування дій особи за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено за тяжкістю до кримінальних проступків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , який підлягає покаранню, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який має місце реєстрації, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває, як пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обтяжуюча покарання обставина - рецидив злочинів, крім того, оскільки обвинувачений не працевлаштований, відповідно, не має постійного доходу, призначення покарання у виді штрафу не є доцільни, тому суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин, що відповідає санкції ч.1 ст.125 КК України.

Обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, для призначення покарання зазначеного виду на підставі матеріалів справи, що характеризують особу ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Крім того, призначення інших видів покарання, які ж більш суворими з числа встановлених за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд вважає надмірним.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 за ч.2 ст.190 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік та підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з випробуванням та встановленим іспитовим строком тривалістю 1 рік, а тому остаточне покарання має бути призанчене йому за правилами, передбаченими в ст.ст.71, 72 КК України.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, п.1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021 та перевівши менш суворий вид покарання громадські роботи в більш суворий вид - позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 20 днів.

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких вимагає прийняття процесуального рішення під час ухвалення вироку, зокрема, запобіжні заходи, під час досудового розслідування застосовані не були.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Інші судові витрати та речові докази в провадженні відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 376, 381, 382, 392, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, п.1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 05.02.2021, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 20 (двадцять) днів.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок, який ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 цього Кодексу, може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.381,382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1