Справа № 607/2743/17
провадження № 1-кп/598/4/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2021 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_4 , представника потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №607/2743/17 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище Зборівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера, раніше судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року за ст.356, ч.1 ст.122 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі і на підставі ч.5 ст.74 КК України звільненого від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п.1,3 ст.49 КК України,

за ч.1 ст.125, ч.2 ст.206 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, що працює різноробочим Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, раніше не судимого,

за ч.2 ст.206 КК України,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що у ОСОБА_6 , як власника земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_1 , площею 0.0178 га, яка ним придбана 12 липня 2011 року згідно договору купівлі продажу, зареєстрованому в реєстрі №997, та на яку відповідно до п.1.3 даного договору накладені такі сервітути: прохід через земельну ділянку, проїзд через земельну ділянку транспортними засобами по наявному шляху, прокладання та експлуатація лінійних і інженерних мереж, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , виник злочинний намір направлений на протиправну вимогу обмежити господарську діяльність, укладення угоди, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , який є власником аптеки по АДРЕСА_1 , зобов`язуючи при цьому останнього укласти договір оренди на вказану земельну ділянку з метою вільного проходу ОСОБА_4 , його працівників та відвідувачів аптеки.

Реалізуючи свій злочинний намір, в період з 22 листопада 2013 року по 10 квітня 2014 року та в подальшому з 28 вересня 2015 року по 29 грудня 2015 року, ОСОБА_6 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на протиправну вимогу обмежити господарську діяльність, укладення угоди, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , який є власником аптеки по АДРЕСА_1 , діючи всупереч договору купівлі продажу, зареєстрованому в реєстрі №997 від 12.07.2011, а саме п.1.3 даного договору, згідно якого накладені такі сервітути: прохід через земельну ділянку, проїзд через земельну ділянку транспортними засобами по наявному шляху, прокладання та експлуатація лінійних і інженерних мереж, не допускали до виконання своїх професійних обов`язків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є провізорами аптеки, що по АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_4 , а також відвідувачів аптеки та фізичну особу підприємця ОСОБА_4 .

Вказані дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виразились у встановлені, за їх замовленням невідомими особами, 03.12.2013 року загороджувального паркану перед входом у приміщення аптеки по АДРЕСА_1 , який унеможливлював прохід до приміщення ОСОБА_4 , його працівникам та відвідувачам аптеки.

Також ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та невстановленими особами, на їх замовлення, в період з 28 вересня 2015 року по 29 грудня 2015 року було здійснено паркування автомобілів марки «Fiat Linea», державний номерний знак НОМЕР_1 , марки «Ford Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , марки «ЗАЗ 11027», державний номерний знак НОМЕР_3 , марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_4 , впритул до вхідних дверей у аптеку по АДРЕСА_1 , з метою унеможливлення проходу до даної аптеки та обмеження господарської діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4

Намагаючись перешкодити господарській діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснювали також активну фізичну протидію ОСОБА_4 із застосовуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

Так, 28 листопада 2013 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, при намаганні фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_9 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення вказаної аптеки та перешкоджаючи діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, наніс удар ногою в ногу ОСОБА_4 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лівої гомілки, який, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

04 грудня 2013 року приблизно о 09 годині 00 хвилин при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_9 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи біля аптеки та перешкоджаючи їхнім діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, наніс удар рукою ОСОБА_4 в підборіддя з лівої сторонни, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця і садна (на тлі синця) лівої половини підборіддя, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

09 грудня 2013 року приблизно 10.00 години при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_10 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 перебуваючи біля аптеки та перешкоджаючи їхнім діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, штовхнув рукою ОСОБА_4 у спину в напрямку огорожі від чого останній не втримавшись впав на огорожу отримавши тілесні ушкодження у вигляді садна на тлі синця правого плеча, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

16 грудня 2013 року приблизно 12 години 30 хвилин під час демонтажу фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 металевого паркану, який незаконно встановив ОСОБА_6 перед аптекою №1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою унеможливлення проходу до даної аптеки та обмеження господарської діяльності, виник конфлікт між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_7 перешкоджаючи діям ОСОБА_4 , який приймав участь у демонтажі металевої огорожі, застосував до останнього фізичну силу, а саме ОСОБА_7 наніс удари руками в праву половину грудної клітки ОСОБА_4 .. В подальшому ОСОБА_6 умисно штовхнув ОСОБА_4 в груди внаслідок чого останній впав та вдарився правим коліном до бетонної поверхні огорожі та подряпав при цьому 5й палець правої кисті. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця правої половини грудної клітки, рани п`ятого пальця правої кисті та синець і садно ділянки правого колінного суглобу, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

10 січня 2014 року приблизно 10.00 години при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_9 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 перебуваючи біля аптеки та перешкоджаючи їхнім діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, нанесли декілька ударів по кистях рук ОСОБА_4 , а також ОСОБА_7 наніс удар рукою по тильній частині голови ОСОБА_4 , спричинивши біль останньому. Не припинивши своїх злочинний дій у перешкоджанні пройти до аптеки та зайнятті господарською діяльністю ОСОБА_4 , ОСОБА_6 вийняв із кишені та застосував до ОСОБА_4 аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя у наслідок чого останній відчув різкий пекучий біль та відійшов до свого автомобіля. В цей час ОСОБА_7 взяв з рук ОСОБА_6 аерозольний балончик та підбігши до ОСОБА_4 спрямував останньому в ділянку ока потік газу. ОСОБА_4 уникаючи даних дій відбіг від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в сторону. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_4 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку шкіри повік очей, їх кон`юнктиви (сполучної оболонки) та рогівки очних яблук, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

18 січня 2014 року приблизно 10.00 години при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_9 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 перешкоджаючи їхнім діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, застосував до ОСОБА_4 аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня шкіри лівої половини обличчя, кон`юнктиви (сполучної оболонки) лівого ока та слизової оболонки лівого носового ходу, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

28 січня 2014 року приблизно 10.00 години при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_9 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 перешкоджаючи їхнім діям спрямованим на зайняття господарською діяльністю, застосував до ОСОБА_4 аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня кон`юнктиви (сполучної оболонки) лівого ока і шкіри лівої половини обличчя, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

01 квітня 2014 року приблизно 09.00 години під час демонтажу металевого паркану, згідно рішення Тернопільської міської ради №256 від 12 березня 2014 року, який незаконно встановив ОСОБА_6 перед аптекою за адресою АДРЕСА_1 , з метою унеможливлення проходу до даної аптеки та обмеження господарської діяльності, виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_6 перешкоджаючи діям ОСОБА_4 , який допомагав у демонтажі металевої огорожі, застосував до останнього аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня кон`юнктиви і рогівки (сполучної оболонки) лівого ока, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких. Крім того, під час даного конфлікту ОСОБА_11 , побачивши незаконні дії ОСОБА_6 відносно його сина ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , з метою з`ясування причини даних дій, в ході чого ОСОБА_6 застосував до ОСОБА_11 аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку І-ІІ ступеня кон`юнктиви (сполучної оболонки) очей і шкіри правої половини обличчя, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

28 вересня 2015 року приблизно 09.00 години при намаганні фізичної особи підприємця ОСОБА_4 пройти разом із провізором ОСОБА_10 до приміщення належної йому аптеки АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 перебуваючи біля аптеки та перешкоджаючи їхнім діям наніс удар ліктем ОСОБА_4 у передню поверхню правої половини грудної клітки від чого останній вдарився ділянкою лівого плечового суглобу до виступаючого металевого краю продуктового кіоску, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянках правої половини грудної клітки і лівого плечового суглобу, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фізичній особі підприємцю ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду внаслідок закінчення терміну придатності медичних препаратів та іншу матеріальну шкоду внаслідок неможливості доступу до приміщення аптеки по АДРЕСА_1 в період з 22 листопада 2013 року по 10 квітня 2014 року в розмірі 131 080 гривень 74 копійки.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується і в тому, що він 23 листопада 2015 року приблизно 16.00 години перебуваючи на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 застосував до останнього аерозольний балончик спрямувавши потік газу в обличчя, внаслідок чого останньому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку першого ступеня кон`юнктиви (сполучної оболонки) повік лівого ока та лівого очного яблука, які, відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості належить до легких.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, та злочин, передбачений ч. 2 ст. 206 КК України, як за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога обмежити господарську діяльність, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права того, хто займається господарською діяльністю, за відсутності ознак вимагання, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 206 КК України, як за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога обмежити господарську діяльність, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права того, хто займається господарською діяльністю, за відсутності ознак вимагання, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

Під час судового засідання обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду із клопотанням про звільнення їх від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а порушене кримінальне провадження закрити.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала заявлені клопотання та просила суд звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у відповідності із ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , потерпілий-цивільний позивач ОСОБА_4 , представник потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_5 не заперечили щодо задоволення вищевказаних клопотань та вважають, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 та пункту 3 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

-два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

-п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Тобто, суд вважає, що положення ч.4 ст.286 КПК України, як і положення ст.49 КК України, є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Дана позиція суду також узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах: від 04.06.2020 року, винесеній у справі за №127/26665/16-к; від 19.11.2019 року, винесеній у справі за №345/2618/16-к.

Судом враховується те, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, за ч.2 ст.206 КК України, як за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога обмежити господарську діяльність, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права того, хто займається господарською діяльністю, за відсутності ознак вимагання, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, є вірною.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.206 КК України, як за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога обмежити господарську діяльність, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання якої може заподіяти матеріальної шкоди та обмежити законні права того, хто займається господарською діяльністю, за відсутності ознак вимагання, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, є вірною.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. №2617-VIII.
Зазначеним Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Так, згідно ч.2 ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Відповідно до ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Таким чином, ч.1 ст.125 КК України з 01 липня 2020 року визначена кримінальним законом як кримінальний проступок, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (враховуючи санкцію статті).
Крім того, санкція ч.2 ст.206 КК України, в редакції, яка діяла на час інкримінованого обвинуваченим злочину, передбачала покарання у виді штрафу від трьох тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.
Обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вищевказані кримінальні правопорушення скоєні в період з 22 листопада 2013 року по 10 квітня 2014 року та в подальшому з 28 вересня 2015 року по 29 грудня 2015 року, тобто з дня їх вчинення минуло понад п`ять років.

Судом також враховується і те, що від дня скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.206 КК України, і по даний час обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не ухилялися від слідства або суду та не вчиняли будь-якого нового кримінального правопорушення, а, відтак, обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, п.1, п.3 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд,-

постановив :

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.206 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підстав п.1, 3 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004393 від 26.11.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.206 КК України, та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206 КК України, у зв`язку із звільненням осіб від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд на протязі 7 днів з дня її оголошення.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Повний текст ухвали складений 15 березня 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1