Справа № 352/382/21
Провадження № 1-кп/352/176/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 04.02.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого АДРЕСА_1 , та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_10 вчинив домашнє насильство за наступних обставин.

ОСОБА_10 проживає в одному житловому будинку спільно зі своєю племінницею ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 та пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Починаючи із 2020 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через зловживання ОСОБА_10 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, що виражалось у систематичних сварках з використанням зі сторони ОСОБА_10 нецензурної лайки, образливих висловлювань, які носили характер морального знущання стосовно своєї племінниці.

У зв`язку із чим, від ОСОБА_8 надходили систематичні скарги на дії ОСОБА_10 , а саме 01.10.2020, 30.10.2020, 08.11.2020, 08.12.2020, 13.12.2020 працівниками ГРПП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, здійснено виїзди за місцем проживання останнього, за адресою АДРЕСА_2 .

Надалі, у період з 01.10.2020 по 30.10.2020 ОСОБА_10 , умисно вчинив відносно своєї племінниці психологічне насильство, що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Так, 01.10.2020 о 17.00 год ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме у господарстві, розташованому у АДРЕСА_2 умисно вчинив відносно своєї племінниці ОСОБА_8 психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою щодо своєї племінниці ОСОБА_8 , завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

Крім цього, 30.10.2020 о 11.00 год. ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме у господарстві розташованому у АДРЕСА_2 умисно вчинив відносно своєї племінниці ОСОБА_8 психологічне насильство, що знову ж таки виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою щодо неї, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

За вище вказаними фактами домашнього насильства від 01.10.2020 та 30.10.2020, працівниками Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_10 15.10.2020 та 30.10.2020 складено та скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї»), які в суді були об`єднанні в одне провадження за результатом розгляду яких 20.11.2020 постановою судді Тисменицьокого районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_10 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і 13.12.2020, не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчиняв психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Так,13.12.2020 приблизно о 17.00 годині за місцем свого проживання, а саме у господарстві, розташованому у АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 умисно вчинив відносно своєї племінниці психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, які завдали їй моральних страждань, психологічного дискомфорту та посягали на нематеріальні блага людини.

За вище вказаним фактом працівниками Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_10 18.12.2020 було складено та скеровано до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого, 28.12.2020 ОСОБА_10 постановою судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП («Вчинення насильства в сім`ї») і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

Незважаючи на факти притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_10 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив умисно, систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї племнниці, а саме 01.02.2021 приблизно о 09.10 годині, за місцем спільного проживання, а саме у господарстві розташованому у АДРЕСА_2 , розпочинав із потерпілою ОСОБА_8 сварки на побутовому ґрунті, криком та нецензурною лайкою ображав останню, словесно погрожував їй фізичною силою та розправою, внаслідок чого ОСОБА_8 зазнала психологічних та моральних страждань, у зв`язку з чим вона звернулась до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї дядьком ОСОБА_10 домашнього насильства, що зафіксовано у протокол-заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 03.02.2021.

Унаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_10 , які об`єдані спільним умислом, потерпілій ОСОБА_12 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, повноцінного сну та відпочинку, втомі, фізичному дискомфорті, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживань.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що систематично вчиняв із потерпілою сварки на побутовому ґрунті, криком та нецензурною лайкою ображав останню, словесно погрожував їй фізичною силою та розправою. У вчиненому щиро кається.

Потерпіла в судовому засіданні просила призначити покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме домашнього насильства.

Одночасно суд враховує правовий висновок, викладений у постанові ВС у справі № 583/3295/19. Так, ВС наголосив, що словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту хоч б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного), втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_10 раніше не судимий, який має постійне місце проживання, офіційно не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, по місцю проживання характеризується негативно, відповідно до довідок за №1115 від 09.02.2021 року і за №392 від 08.02.2021 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілої, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої 126-1 КК України, а саме у виді арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

З метою забезпечення виконання вироку суду, ОСОБА_10 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до набрання вироком законної сили.

Речові докази, питання по яких суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце постійного проживання в АДРЕСА_2 без дозволу прокурора або суду, до набрання вироком законної сили.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:
1) не відлучатись із населеного пункту в якому зареєстрований і проживає;
2) утримуватися від спілкування з потерпілою.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1