Справа № 758/2000/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3752/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України.

Під час судового засідання судом прокурором зазначено про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 30 вересня 2021 року включно.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинувачених під вартою, вказав, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, врахував конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні дітей немає, відсутнє місце реєстрації та постійне місце фактичного проживання, до затримання мешкав в гуртожитку, раніше судимий за ст. 115 КК України, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 152 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує на безпідставність висунутого йому обвинувачення, а також посилається на наявність у нього малолітнього сина та місця проживання відповідно договору оренди.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений,захисник повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому неявка зазначених осіб, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Як випливає із змісту ч.ч.3,5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Посилання обвинуваченого на безпідставність висунутого йому обвинувачення не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції, оскільки обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність, характер та наслідки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, які вчинені із посяганням на статеву недоторканість, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для пом`якшення йому запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього сина та орендованого житла не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: