Справа № 991/2414/21
Провадження №11-сс/991/295/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:
головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасники судового провадження: не з`явилися,
розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.04.2021 про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Історія провадження
1.06.04.2021 ОСОБА_5 подав до Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) заяву про вчинення суддями Печерського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду, які розглядали справу № 757/30069/19-к, кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статтею 368 Кримінального кодексу України (далі КК).
2.08.04.2021 заявник подав до слідчого судді Вищого антикорупційного суду скаргу на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за заявою від 06.04.2021 (далі скарга).
3.20.04.2021 слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги.
4.23.04.2021 на зазначену ухвалу заявник подав апеляційну скаргу, яку доповнив 26.04.2021.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали та мотиви слідчого судді
5.Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.04.2021 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 06.04.2021
6.Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що: (1) згідно вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення заявник у своїй заяві має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, що є достатніми для попередньої кваліфікації реєстратором ЄРДР певного діяння саме як кримінального правопорушення; (2) в разі якщо зі змісту заяви неможливо встановити цих загальних ознак, тобто чи міг бути вчинений злочин взагалі, такі відомості до ЄРДР внесенню не підлягають; (3) у заяві до НАБУ від 06.04.2021 заявник не навів відомі йому дані, що можуть свідчити про вчинення суддями Печерського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду, які розглядали справу № 757/30069/19-к, кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368 КК; (4) доводи скаржника ґрунтуються виключно на припущенні про отримання суддями неправомірної вигоди, виходячи з тих рішень, які ними приймались та інших вчинених дій; (5) при цьому в заяві не зазначено конкретних фактичних даних, які б могли свідчити про вчинення суддями правопорушення, з чим закон пов`язує внесення відомостей до ЄРДР.
Вимоги і доводи апеляційної скарги
7.В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою матеріали за його скаргою направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
8.Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним: (1) під час розгляду скарги на бездіяльність органів досудового розслідування неприпустимо надавати оцінку фактичним даним, які містяться в заявах про кримінальне правопорушення; (2) слідчим суддею незаконно не здійснювалась повна фіксація судового розгляду скарги технічними засобами; (3) ухвала від 14.04.2021 про відмову у відводі слідчого судді від розгляду скарги заявника є незаконною, оскільки була постановлена за відсутності особи, якій заявлявся відвід; (4) оскаржувана ухвала не містить посилання на те, що ухвалена іменем України; (5) в заяві від 06.04.2021 заявник просив детективів НАБУ перевірити фактичні дані та припущення щодо отримання неправомірної вигоди за затягування розгляду справи № 757/30069/19-к суддями Печерського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду; (6) при цьому статті 91, 92 КПК покладають обов`язок доказування обставин вчинення кримінального правопорушення на слідчого, а не на заявника (викривача), викривач не зобов`язаний збирати фактичні дані, які б вказували на наявність всіх ознак злочину для того щодо детектив вніс відомості до ЄРДР; (7) разом з тим заявник має певну інформацію щодо особи, якій відомі фактичні дані щодо викладених у заяві від 06.04.2021, однак з метою недопущення розголошення таких фактичних даних заявник не зазначив їх в заяві від 06.04.2021; показання свідка в письмовій формі будуть направлені до ЄСПЛ для приєднання до матеріалів справи «Дуда проти України»; (8) оскаржувана ухвала є шаблонною, оскільки її текст є аналогічним ухвалі в іншій подібній справі; (9) слідчий суддя замість аналізу доводів скарги, вдався до аналізу змісту заяви від 06.04.2021, що не передбачено КПК.
Позиції учасників провадження
9.Учасники судового провадження в судове засідання не прибули. Враховуючи, що такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, то їх неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду (частина 4 статті 405 КПК).
Оцінка та мотиви Суду
10.Враховуючи вимоги і доводи апеляційної скарги та правову позицію, висловлену в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, Суд має надати відповіді на такі питання: (1) чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення (а не про щось інше); якщо так, то (2) чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР.
11.На перше питання Суд надає ствердну відповідь, на друге протилежну.
(1) Чи передбачає закон необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення?
12.Правова позиція, викладена в ухвалі слідчого судді, та правова позиція, викладена в апеляційній скарзі, щодо порядку виконання слідчим, прокурором вимог частини 1 статті 214 КПК при отриманні заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення є діаметрально протилежними і, як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг. Так, «у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення». ВССУ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи нереагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.
13.Перший підхід, по суті є формальним, і полягає у тому, що будь-яка заява (повідомлення), що має назву (якщо це письмовий документ) чи якщо його так називає заявник (в усній формі) «заява (повідомлення) про вчинене кримінальне правопорушення» абсолютно незалежно від змісту такого повідомлення, мають спричиняти внесення уповноваженими особами (слідчим чи прокурором) відомостей з такої заяви (повідомлення) до ЄРДР та початок досудового розслідування.
14.Для Суду очевидно, що обрання такого формального підходу спричиняє ряд негативних наслідків як для держави та суспільства, так і для окремих людей, і може спричинити внесення до ЄРДР явно недоречних відомостей (наприклад, у разі якщо така заява не містить взагалі жодних даних окрім назви; у разі якщо в ній йдеться про очевидно правомірну поведінку тих чи інших осіб; у разі, якщо в заяві не зазначається яке саме кримінальне правопорушення скоєно (навіть не йдеться про його родову приналежність); у разі, якщо йдеться про події які взагалі відбуваються поза волею людини тощо).
15.У зв`язку із цим Суд дотримується іншого підходу змістовного. Такий підхід базується на нормах діючого законодавства, виходячи з наступного.
16.Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене КК суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).
17.Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).
18.Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
19.Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (частина 2 статті 214 КПК).
20.Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
21.Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.
22.Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).
23.Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
24.Вказана у пункті 23 цієї ухвали інформація необхідна для (1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та (2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.
25.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
26.Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
27.Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...».
28.Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.
29.Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених у пунктах 23-25 цієї ухвали.
(2) Чи підлягають відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення внесенню до ЄРДР?
30.Розглядаючи скаргу ОСОБА_5 щодо бездіяльності уповноважених службових осіб стосовно поданої ним 06.04.2021 заяви про кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків щодо відсутності в заяві достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про те, що описані в ній події (допущені на його думку порушення під час судового процесу) свідчать, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення суддями Печерського районного суду міста Києва та Київського апеляційного суду, які розглядали справу № 757/30069/19-к.
31.Так, в заяві від 06.04.2021 ОСОБА_5 просив перевірити факт можливого отримання слідчим суддею та суддями апеляційної інстанції під час розгляду справи № 757/30069/19-к неправомірної вигоди від працівників Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області за сприяння в уникненні від притягнення до кримінальної відповідальності внаслідок спливу відповідного стоку. На думку заявника про це свідчать такі обставини: (1) відмова слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у задоволенні скарги ОСОБА_5 [на бездіяльність уповноважених осіб територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення працівниками Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області незаконного затримання та катування заявника, що виявилось в застосуванні до заявника кайданок з метою примусити надавати визнавальні показання проти себе], (2) здійснення розгляду цієї скарги без повідомлення заявника про час та дату розгляду, (3) ненаправлення слідчим суддею копії цієї ухвали заявнику та оприлюднення її в ЄДРСР через тривалий проміжок часу з моменту прийняття рішення; (4) подальше скасування ухвали слідчого судді судом апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд; (5) не здійснення розгляду заяви про відвід суддям апеляційної інстанції, про що свідчить відсутність відповідної ухвали в ЄДРСР; (6) направлення судом апеляційної інстанції матеріалів справи до суду першої інстанції з пропущенням трьохденного строку. Як зазначив в заяві від 06.04.2021 ОСОБА_5 , «іншого розумного пояснення усіх випадковостей та співпадінь в ході розгляду справи № 757/30069/19-к заявник не вбачає».
32.Отже, наведені в заяві відомості мають характер припущення та ґрунтуються виключно на суб`єктивній оцінці заявника судових рішень та подій, пов`язаних з їх ухваленням, будь-яких об`єктивних даних, що б свідчили про можливе отримання суддями неправомірної вигоди заява не містить. При цьому зазначені у заяві ОСОБА_5 обставини не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення суддями кримінального правопорушення, і що описані в ньому факти потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею рішення є законним.
33.Таким чином, відомості заяви ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР.
Інші доводи апеляційної скарги
34.Апеляційна скарга містить й інші доводи, які (1) не ґрунтуються на вимогах КПК та (2) не є підставами для скасування рішення, що передбачені статтею 409 КПК, тому Суд їх відхиляє.
35.Так, (1) оскільки в судове засідання не прибули учасники провадження, то слідчий суддя законно здійснив розгляд скарги без фіксування процесу за допомогою технічних засобів відповідно до другого речення абзацу 1 частини 4 статті 107 КПК, при цьому про розгляд скарги у його відсутність просив сам заявник (а. с. 2, 46); (2) незазначення в оскаржуваній ухвалі про постановлення її іменем України не є істотним порушенням вимог КПК та це не впливає на правильність вирішення скарги по суті; (3) у зв`язку з наявністю заперечення апелянта проти законності ухвали слідчого судді про відмову в відводі іншого судді Суд перевіряє оскаржувану ухвалу на предмет її постановлення законним складом суду та зазначає, що у зв`язку з відмовою у відводі слідчого судді ОСОБА_7 , останній законно розглянув скаргу (а. с. 12, 36, 39, 41-42); (4) оскаржувана ухвала є належним чином обґрунтованою та мотивованою, містить аналіз та оцінку всіх наведених у заяві та скарзі обставин, що мають значення для правильного вирішення скарги по суті.
36.Суд додатково зазначає, що інші аргументи заявника не потребують детального аналізу Суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому Суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

37.У цьому провадженні Суд надав відповіді на всі вагомі аргументи апелянта.
Висновки Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
38.За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити ухвалу без змін.
39.Суд дійшов висновку, що слідчий суддя законно та обґрунтовано відмов в задоволенні скарги ОСОБА_5 .
40.З огляду на вищевикладене в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
41.Керуючись статтями 2, 214, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК, статтею 11 КК, колегія суддів постановила:
1.Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
2.Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.04.2021 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3