Провадження № 1-кп/742/172/21
Єдиний унікальний № 742/873/21
У Х В А Л А

13 травня 2021 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
особи, щодо якої розглядається
клопотання ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6
представника сектору ювенальної поліції ОСОБА_7
представника служби у справах дітей ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Прилуки клопотання дізнавача сектору дізнання Прилуцького РВ поліції ГУПН в Чернігівській області про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 00000 від 03.02.2021 стосовно неповнолітнього
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, учня 7-го класу Малківської ЗОШ І-ІІ ступенів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

02.02.2021, о 13 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в роздягальні Малківської ЗОШ І-ІІ ступенів, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с.Малківка, вул.Загребельна, 33А, де шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав з зовнішньої кишені курточки, належної неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , мобільний телефон марки «SAMSUNGM10», модель SM-M105G/DS, темно-синього кольору, серійний номер НОМЕР_1 вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 1966 грн. 67 коп., котрий належав неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з картою пам`яті «ADATA», microSDHC 32 gb, що знаходилась у мобільному телефоні, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 90 грн.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями майнову шкоду на загальну суму, що становить 2056 грн. 67 коп.

Такі дії неповнолітнього ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків: матері - ОСОБА_10 та батька ОСОБА_5 .

У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, визнав, щиро розкаюється, не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 не заперечувала проти задоволення клопотання.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей ОСОБА_8 та сектору ювенальної поліції ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання.

В матеріалах кримінального провадження міститься заява батька неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_11 який просить розглядати клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 без їх участі, проти задоволення такого не заперечує та претензій не має.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, його законного представника та захисника, враховуючи думку прокурора та представників служби у справах дітей та сектору ювенальної поліції, дослідивши наданні докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ч.1 ст.97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до ст. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України); при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд, ухвалюючи судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Враховуючи обставини провадження та той факт, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення вперше, яке є, згідно ст.12 КК України, кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування матеріальної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім цього суд враховує дані про сім`ю, здатність батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_10 забезпечити виховний вплив та постійний контроль за поведінкою ОСОБА_4 , умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_4 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передача під нагляд батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Таким чином, клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батькам обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.12, 22, ст.97, ст.105, ч.1 ст.185 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Прилуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 про звільнення від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000033 від 03.02.2021 відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його батьків: матері - ОСОБА_10 та батька ОСОБА_5

Встановити тривалість заходів виховного характеру терміном на 1 (один) рік.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Ільченко