Справа № 182/234/19
Провадження № 1-кп/0182/87/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2018 за № 0003777 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , працює водієм в ТОВ «Атлас Автотранс АГ», із середньою-спеціальною освітою, одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,

встановив:

20.09.2018 приблизно о 19:50 год. ОСОБА_9 знаходився навпроти будинку АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_3 виникла словесна сварка.
В ході сварки ОСОБА_3 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, правою рукою, в якій тримав керамічну чашку, наніс один удар в ліву лобну частину голови потерпілого. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 наніс ще один удар правою рукою, в якій тримав керамічну чашку, в ліву тім`яну частину голови ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому згідно висновку експерта № 744 від 17.12.2018 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани лобу, закритої рани та гематоми лівої тім`яної області, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 спочатку винуватим себе не визнавав. У подальшому, в ході судового розгляду, визнав себе частково винним та суду пояснив, що з ОСОБА_9 раніше відносини у нього були нормальні, конфліктів не було. У вересні 2018 року до нього приїхав ОСОБА_10 мопедом і кричав на всю вулицю нецензурні слова, кричав, що буде вбивати. Це було в період часу з 15.00 до 16.00 год. Він вийшов до нього, сказав йому теж нецензурні слова і пішов до свого двору. ОСОБА_9 ще довго кричав, а потім поїхав. Після того, близько 19.00 год., він якраз знаходився на території домоволодіння, ОСОБА_9 йшов по вулиці та побачив його. При цьому ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а він коли п`яний, то завжди себе так веде. Він вийшов на вулицю і запитав у ОСОБА_9 «що це будо?», маючи на увазі події, що були у денний час, та сказав, щоб останній більше не кричав, сказав йому «йди до себе у двір і там кричи». ОСОБА_9 підійшов до нього і десь 3 хвилини штовхав його в плече. Штовхнув його разів три чи чотири. Сказав «ти мою Ніну послав». У відповідь він почав запитувати, куди послав, коли? Після того, як ОСОБА_9 вдарив його в 3-й раз у плече, у нього спрацював рефлекс і він тоді вдарив ОСОБА_9 чашкою, яка була у нього в правій руці. Удар наніс в ліву частину голови. Що в руках у нього була чашка, він навіть забув про це. ОСОБА_9 сказав «ой» і пішов до себе. Він ще трохи покричав на нього, сказав щоб він більше до нього не ходив і після цього теж пішов до себе у двір. Це було близько 19.00 год., точного часу сказати не може. В лоб потерпілому удару не наносив. Він наніс потерпілому один удар. Чи була у потерпілого кров, він не бачив, так як потерпілий відразу ж пішов. Такі тілесні ушкодження, які виявлені у потерпілого, він спричинити не міг. Він визнає свою вину частково, так як він все ж так вдарив потерпілого чашкою. Шкодує, що все так сталося. Свідка ОСОБА_11 він тоді взагалі не бачив. Він дуже шкодує про те, що все так сталося. Позовні вимоги визнає у повному обсязі в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. В частині відшкодування спричиненої моральної шкоди, позовні вимоги визнає частково. Вважає, що сума моральної шкоди, що вказана потерпілим, є завищеною. Просив суд врахувати, що у нього на утриманні перебуває троє малолітніх дітей.
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість, на думку суду, повністю доведена показаннями потерпілого, свідка, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає, відносини між ними раніше були сусідськими, на даний час немає взагалі ніяких відносин. 20.09.2018 він приїхав додому з магазину на мотоциклі десь о 15.00 год. Дружина розповіла йому, що коли вона проходила вулицею, ОСОБА_3 ображав її, говорив нецензурні слова, сказав: «що ти вилупилась, пішла…». До цього у них ніяких конфліктів з ОСОБА_3 не було. Він відразу ж поїхав до домогосподарства ОСОБА_3 , почав його звати, так як хотів отримати пояснення з приводу того, що сталося. ОСОБА_3 почав його ображати нецензурною лайкою, говорив, щоб він йшов звідси і т.д. У відповідь він теж нецензурно йому відповідав, а потім поїхав додому. О 19.50 год. він вийшов зустрічати корову. Вийшов зі свого двору, пройшов на поляну. Його побачив ОСОБА_3 та покликав його. Він підійшов до краю дороги, а це саме навпроти будинку обвинуваченого. ОСОБА_3 вийшов з хвіртки, в руках у нього була чашка і останній вилив йому в обличчя чай, а коли він опустив голову, ОСОБА_3 наніс йому два удари рукою, у якій знаходилася чашка. Перший удар трохи вище виска у лобну частину голови, а другий в саму голову в ліву тім`яну частину, при цьому чашка розбилася. Його почало заливати кров`ю. ОСОБА_3 забіг до себе на територію двору, а він пішов додому. Коли прийшов додому, йому викликали швидку медичну допомогу, а потім викликали і поліцію. Наступного дня він поїхав до поліції, а потім до судового медичного експерта. Свідком того, що сталося була ОСОБА_11 та його дружина, які стояли на відстані. ОСОБА_11 була на відстані 15-20 м позаду, трохи збоку. В той день він алкогольні напої не вживав, він тільки приїхав. Стосовно призначення покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду. Заявлений цивільний позов підтримує у повному обсязі. Спричинена матеріальна шкода - це вартість лікування, за яке він сплатив 653,77 грн. Моральну шкоду оцінює в 40 000 грн., це його нервування, він змушений був їздити для дачі пояснень, та, як наслідок, був порушений нормальний уклад його життя.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що потерпілий її чоловік. З обвинуваченим раніше були відносини нормальні. 20.09.2018 вона вийшла на вулицю, виглядаючи чоловіка. Стояла на вулиці біля гаража. В цей час проїжджав ОСОБА_3 на велосипеді. Останній віз з посадки деревину і сказав їй «що ти вилупилась», а також говорив нецензурні слова на її адресу. Чому він так сказав, вона не знає. Трохи пізніше приїхав її чоловік на мопеді з магазину і вона йому розповіла про те, що сталося. Чоловік поїхав до ОСОБА_3 , щоб отримати пояснення відносно того, що сталося. Однак ОСОБА_3 з двору до нього не вийшов, а говорив на адресу її чоловіка нецензурні слова. Вона цього особисто не чула, про це їй розповів її чоловік. Це було приблизно о 16.30 год. Вечором в той же день, приблизно о 19.30 год. чоловік пішов виглядати худобу. Вона ж стояла на території подвір`я, а потім теж вийшла на вулицю через іншу хвіртку, що біля басейну. Бачила, що вони, її чоловік та ОСОБА_3 стоять поряд. Від неї вони були на відстані приблизно метрів 20. Стояли вони на обочині дороги. Потім побачила, що ОСОБА_3 вилив в обличчя її чоловікові щось з чашки, з якою вийшов на вулицю. Поки її чоловік витирав очі, ОСОБА_3 вдарив його один раз в тім`яну частину голови, другий раз удар прийшовся в голову біля виска. Побачила, що у її чоловіка потекла кров, тоді вона закричала, що поліцію буде викликати. ОСОБА_3 сказав їй «давай, давай» і пішов додому. Її чоловік теж пішов додому, так як весь був у крові. Вона викликала йому швидку медичну допомогу. Наступного дня він звернувся до поліції. До цього у них з ОСОБА_3 ніяких конфліктів не було. Свідка ОСОБА_11 вона бачила на місці події, так як та теж виходила з двору. Слідчий експеримент проводився спочатку зі свідком ОСОБА_11 , а потім з нею. Коли проводився слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_11 , вона була вдома, так як їй сказали зачекати. Вона дійсно після того, як її чоловіка вдарили, пішла до ОСОБА_11 і попросила викликати поліцію, бо у неї не було коштів на телефоні. ОСОБА_11 сказала, що виклик безкоштовний.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що з сім`єю ОСОБА_13 вони куми, а з сім`єю ОСОБА_14 сусіди. Раніше з ОСОБА_13 у них були конфлікти, а з ОСОБА_14 конфліктів не було. В той день у вересні 2018 р. о 15.30 год. ОСОБА_3 йшов з велосипедом. Що він сказав на адресу ОСОБА_12 , вона не може сказати, хоча стояла поряд з останньою, може ОСОБА_3 говорив це і на її адресу. Приїхав на мопеді чоловік ОСОБА_12 і остання розповіла йому про те, що сталося. ОСОБА_9 поїхав до ОСОБА_3 . Звав останнього, кричав, обзивав його, це чула не лише вона, а й інші сусіди. ОСОБА_3 не вийшов до ОСОБА_9 і вона пішла до себе у двір. Вечором вона вийшла виглядати сина. Чула якісь крики, але потім зайшла до себе у двір. Потім до неї прибігла ОСОБА_12 і сказала, що потрібно зателефонувати до поліції, бо ОСОБА_3 побив її чоловіка. Вона їй сказала, що виклик безкоштовний і остання пішла. Коли приїздили працівники поліції, слідча була в машині. У неї тоді як раз була 7-ми місячна дитина, однак слідча сказала, що це не на довго. Вона пішла, сіла в автомобіль і підписала документи, що там було написано в документах, вона не читала. Слідча запитувала, а вона їй розповідала за велосипед, але про те, що бачила нанесення удару вона не говорила. Коли вона підписувала протокол, текст у протоколі був і печатний і від руки. Слідча опитувала її не довго. Не прочитала тексту, так як у неї була 7-ми місячна дитина і вона поспішала додому. Слідчий експеримент з неї не проводився.
Покази надані ОСОБА_11 під час досудового розслідування, які були оголошені судом у судовому засіданні (а.п. 43-44) свідок ОСОБА_11 не підтримала.
Також винуватість обвинуваченого, на думку суду, повністю доведена зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, законність, належність та достовірність яких сторонами не оспорювалася та які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0003777:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.12.2018 потерпілого ОСОБА_9 , у якому він просить притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України ОСОБА_3 , який мешкає у АДРЕСА_1 , який 20.09.2018 спричинив йому тілесні ушкодження. (а.п. 7);
- протоколом огляду від 14.12.2020 території прилеглої до будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на куті перехрестя. Територія будинку огороджена металевим парканом. Покриття навпроти будинку глиняне. Від вказаного домоволодіння є ґрунтова дорога, яка веде до будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 розташовані на відстані близько 70 м. Насадження дерев навпроти будинку АДРЕСА_1 на момент проведення огляду відсутні. На момент проведення огляду на ґрунтовій дорозі є сніг. Під час проведення огляду нічого не виявлено та нічого не вилучено. Зафіксовано місце, де було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_9 . До протоколу огляду додано фото таблицю. (а.п. 8-10);
- висновком судово-медичного експерта № 744 від 17.12.2018, відповідно до якого: у ОСОБА_9 , 1976 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани лобу, забитої рани та гематоми лівої тім`яної області - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному в ухвалі суду. (а.п. 22);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.12.2018, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав, коли, де, як саме та куди саме йому ОСОБА_3 було нанесено удари. Показав механізм нанесення ударів. До протоколу додано фото таблицю слідчого експерименту. (а.п. 23-25);
- висновком судово-медичного експерта (додатковий) № 745 від 18.12.2018, відповідно до якого, механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_9 від 17.12.2018. (а.п. 30);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2018, в ході якого свідок ОСОБА_12 розповіла та показала, коли, де, як саме та куди саме ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_9 . Показала механізм нанесення ударів. До протоколу додано фото таблицю слідчого експерименту. (а.п. 33-36);
- висновком судово-медичного експерта (додатковий) № 746 від 18.12.2018, відповідно до якого, механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 13.12.2018. (а.п. 41-42);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2018, в ході якого свідок ОСОБА_11 розповіла та показала, коли, де, як саме та куди саме ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_9 . Показала механізм нанесення ударів. До протоколу додано фото таблицю слідчого експерименту. (а.п. 45-48);
- висновком судово-медичного експерта (додатковий) № 747 від 18.12.2018, відповідно до якого, механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.12.2018. (а.п. 53-54);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2018, в ході якого підозрюваний ОСОБА_3 розповів та показав, коли, де, як саме та куди саме він наніс удар ОСОБА_9 . Показав механізм нанесення удару. До протоколу додано DVD-диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 (а.п. 62-64);
- висновком судово-медичного експерта (додатковий) № 752 від 19.12.2018, відповідно до якого, механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_15 від 18.12.2018. (а.п. 69-70).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (кримінального проступку).
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Суд звертає увагу на розбіжність у поясненнях обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_12 щодо кількості спричинених ударів потерпілому ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_3 .
Обвинувачений стверджує, що він спричинив лише один удар чашкою, яка була у нього в руці у ліву частину голови потерпілого, тоді як потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_12 стверджують про спричинення потерпілому двох ударів. Суд вважає, що, обвинувачений ОСОБА_3 не вказує всю кількість ударів, нанесених потерпілому ОСОБА_9 з метою уникнення відповідальності.
Як встановлено розглядом провадження, показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 повністю узгоджуються між собою, їх покази, надані суду є чіткими та послідовними. Надаючи перевагу показам потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 , суд враховує, що показання потерпілого та свідка в частині, механізму та локалізації нанесення тілесних ушкоджень повністю узгоджуються між собою, вони є послідовними в цій частині як під час досудового розслідування так і в суді, не протирічать висновкам судово-медичних експертиз та підтверджуються іншими дослідженими судом доказами. На переконання суду покази свідка ОСОБА_12 є допустимими доказами і у суду відсутні сумніви в достовірності цих показів.
Також, проаналізувавши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що показання потерпілого ОСОБА_9 , починаючи з повідомлення про кримінальне правопорушення, є послідовними, логічними, незмінними та такими, які не дають можливості їх неоднозначного тлумачення. Показання потерпілого повністю узгоджуються між собою в деталях щодо обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи: часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила і у суду нема підстав для сумніву в їх достовірності.
У суду не має підстав не довіряти свідкові ОСОБА_12 , потерпілому, а їх показання в силу ст. 84 КПК України є джерелом доказу, які можуть бути покладені в основу вироку.
Що стосується показів свідка ОСОБА_11 , наданих нею у судовому засіданні, то суд не бере до уваги та оцінює їх критично, з огляду на те, що судом встановлено і не заперечується учасниками процесу факт неприязних стосунків, на даний час, свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 , що виникли на ґрунті особистих відносин, а також її дружні відносини з сім`єю обвинуваченого ОСОБА_3 .
Окрім того, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_11 стосовно того, що її допит слідчою було проведено в автомобілі, що вона підписала документи не читаючи їх, не говорила слідчій про те, що бачила нанесення удару потерпілому.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 не підтвердила покази, надані нею в ході досудового розсування.
Однак, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13.12.2018, який було проведено за участю свідка ОСОБА_11 , та було проведено з застосуванням технічних засобів фіксації, а саме здійснювалося фотографування на камеру «Самсунг» і до протоколу слідчого експерименту додано фото таблицю, вбачається, що на першому фото свідок ОСОБА_11 показує механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 і на другому фото показує механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому в область тім`яної частини голови. Протокол слідчого експерименту підписаний свідком ОСОБА_11 без зауважень (а.п. 45-48). Вказана фото-таблиця спростовує покази свідка ОСОБА_11 стосовно того, що вона нічого не говорила слідчій про нанесення удару потерпілому, а також про те, що з нею взагалі не проводився слідчий експеримент. Свідок ОСОБА_11 не просто надала покази про факт спричинення удару потерпілому, а й показала механізм його нанесення, що не суперечить висновкам судово-медичних експертиз, і вказану обставину зафіксовано на фото.
Також, згідно додаткового висновку судово-медичного експерта № 747 від 18.12.2018 механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 13.12.2018. (а.п. 53-54).
З урахуванням викладеного судом критично оцінюються покази свідка ОСОБА_11 , оскільки вони є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, такі покази свідка суд розцінює як сприяння уникнення обвинуваченим відповідальності, в зв`язку з перебуванням у дружніх відносинах.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Також суд ураховує обставини справи та особу винного. Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.п. 78), працює водієм в ТОВ «Атлас Автотранс АГ», одружений, на утриманні має трьох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п. 73-75); має постійне місце проживання (а.п. 71), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 79). На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. (а.п. 76-77).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає часткове визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирішуючи цивільний позов, суд враховує наступне.
Потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 653 грн. 77 коп. та спричинену моральну шкоду в розмірі 40 000 грн.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 позовні вимоги підтримав.
Згідно позовної заяви, потерпілий вказав, що внаслідок спричинення ОСОБА_3 йому тілесних ушкоджень, він знаходився на лікарняному та поніс витрати на лікування. Так, на придбання лікарських засобів для відновлення стану здоров`я він витратив грошові кошти в сумі 653 грн. 77 коп. Окрім того, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 стосовно нього, він зазнав немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, внаслідок яких сталися негативні зміни у його житті, що виразилося у перенесенні ним фізичного болю, душевних страждань та потрясіннях, моральних переживань за майбутнє матеріальне забезпечення його сім`ї у разі істотного погіршення його здоров`я, у порушенні нормального способу життя, оскільки він змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, виникненні переживань та спогадів, потребу в уникнення аналогічних чи схожих обставин, емоційні та тілесні реакції при згадуванні побиття, фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей, короткострокову відірваність від активного соціального життя, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниження гідності. Через протиправні дії обвинуваченого він перебував на лікарняному, внаслідок чого був не в змозі повноцінно працювати навіть після одужання задля забезпечення своєї сім`ї усім необхідним. Спричинену йому моральну шкоду оцінює в 40 000 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_9 визнав частково. Позовні вимоги визнав у повному обсязі в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. В частині відшкодування спричиненої моральної шкоди визнав частково. Моральну шкоду в сумі 40 000 грн. вважає завищеною.
При вирішенні цивільного позову суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).
Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 653 грн. 77 коп., з них 398 грн. 27 коп. витрати на придбання лікарських препаратів, 255 грн. 50 коп. оплата послуг бюро СМЕ ОКЗ.
Як вбачається з наданих ОСОБА_9 медичних документів, зокрема, з копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1149 від 20.09.2018 в АДРЕСА_2 , привід до виклику «побили»; копій виписок із його медичних карт; копії виписного епікризу з історії хвороби № 5287; листка непрацездатності, потерпілий ОСОБА_9 дійсно перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ «Нікопольська ЦРЛ» ДОР» в період з 21.09.2018 до 24.09.2018. На підтвердження понесених витрат на придбання лікарських препаратів, потерпілим надано копію чека № 10147170 від 22 вересня 2018 року на суму 199 грн. 01 коп. та № 10147225 від 23 вересня 2018 року на суму 199 грн. 26 коп., а всього на загальну суму 398 грн. 27 коп. Так як внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 потерпілим витрачено на придбання лікарських препаратів вказану суму і вона доведена у судовому засіданні та підтверджена чеками, а також враховуючи визнання обвинуваченим позову в цій частині суд вважає, що позов в даній частині є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а саме в сумі 398 грн. 27 коп.
Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Потерпілим на підтвердження понесених витрат, а саме: оплата послуг бюро СМЕ ОКЗ надано копію квитанції від 19.10.2018 на суму 255 грн. 50 коп. Вказана сума також підлягає стягненню з обвинуваченого.
Таким чином, вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а саме в сумі 653 грн. 77 коп.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_9 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад його життя, внаслідок чого він переносив певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи потерпілого про відчуття фізичного болю та душевних страждань, оскільки такі явища є природними наслідками спричинення тілесних ушкоджень і зазвичай викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпілий зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_9 моральна шкода в розмірі 10 000 грн. і вважає, що визначений розмір відшкодування є достатньою справедливою сатисфакцією.
При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одна тис. сто дев`яносто) грн.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 77 коп. та моральної шкоди 10 000 (десять тис.) грн. 00 коп., а всього 10 653 (десять тис. шістсот п`ятдесят три) грн. 77 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1