Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2321/21
У Х В А Л А
22.06.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.296 КК України.

Прокурор заявив клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор просив задоволити клопотання. Зазначив, що відносно обвинуваченого спливає строк тримання під вартою. Раніше встановлені ризики не відпали. Обвинувачений є особою раніше судимою за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став. Інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений зазначив, що більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Просив надати можливість стати на шлях виправлення.

Захисник щодо клопотання заперечив та зазначив, що подане прокурором клопотання необґрунтоване. В обвинуваченого запальний, нестримний характер, однак підстав продовжувати тримання під вартою не має. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що з часу обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обставини у кримінальному провадженні не змінилися, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. Зокрема, з врахуванням характеру та тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, особи обвинуваченого, існують ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Наведене унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, так-як такий не може запобігти зазначеним ризикам, є необхідність у продовженні його застосування.

Так, ОСОБА_4 будучи раніше судимим 10.04.2019 року, Виноградівським районним судом за ч. 3 ст. 296, ч 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 2 роки і 1 місяць позбавлення волі, будучи звільненим з державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» по відбуттю терміну покарання 19 січня 2021 року, на шлях виправлення не став, а повторно скоїв нове кримінальне правопорушення проти громадського порядку за наступних обставин:

Так 25 квітня 2021 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля адміністративної будівлі відділення поліції №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яка знаходиться по вул. Миру,57 в м. Виноградів, діючи умисно, повторно усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, грубо порушуючи громадський порядок та роботу відділення поліції №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, ігноруючи елементарними нормами та правилами поведінки, моралі та добропристойності існуючі в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, що проявилося в зневажливому ставленні до працівників поліції які на той час знаходились в приміщенні чергової частини під час несення служби в добовому наряді, став виражатись в адресу поліцейських ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , нецензурною лайкою, при цьому усвідомлюючи свої протиправні дії та діючи з прямим умислом, уперто ігноруючи вимогу поліцейського ОСОБА_7 , припинити протиправні дії, проявила особливу зухвалість, яка виразилась у киданні каміння в скло вхідних дверей, які ведуть до приміщення адміністративної будівлі відділення поліції №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, чим самим розбив скло на дверях та тимчасово припинив нормальну роботу в приміщенні адміністративної будівлі відділення поліції №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвалою слідчого судді від 27.04.2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк на 60 днів з можливістю внесення грошової застави у розмірі 22700 грн.

З врахуванням того, що ОСОБА_4 ніде не працює, неодружений, дітей не має, а відтак у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, є особою схильною до вчинення злочинів проти громадського порядку, а відтак перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти злочини. Усвідомивши неминучість покарання може переховуватися від суду. Відтак клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Даючи оцінку доводам обвинуваченого та захисника щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд констатує, що в обвинуваченого наявна можливість внесення грошової застави і суд збереже за ним таку можливість і у подальшому. Раніше визначена судом грошова застава у розмірі 22700 грн. є найменш обтяжливою.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

До уваги приймається практика Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке інкримінуються, тяжкістю покарання, яке загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості обвинуваченню, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність застосування тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, в обвинуваченого зберігається можливість внести визначену грошову заставу.

За вказаних обставин клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 діб з 22.06.2021 року по 20.08.2021 року включно з можливістю внесення грошової застави у розмірі 22700 гривень.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати начальнику Закарпатської УВП №9.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Головуючий ОСОБА_1