Справа №702/221/21
Провадження №1-і/702/3/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої-судді : ОСОБА_1
з секретарем судового засідання: ОСОБА_2
розглянув в порядку абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Монастирище клопотання прокурора Монастирищенського відділу Уманської окружної прокуратури про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Монастирище Черкаської області, громадянина України, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000026 від 02.03.2021, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 : адвоката- ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_6 : не з`явився

в с т а н о в и в :

На адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтоване наступним.
У провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №0000026 від 02.03.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (кримінальна справа №702/221/21).

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 02 березня 2021 року, близько 03 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час суперечки з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла між ними на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя останнього, умисно наніс декілька ударів руками в область голови, чим заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження, згідно п.1, п.2 підсумків висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-02/76 від 02.03.2021 у вигляді поєднаної травми із залученням кількох ділянок тіла: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під м`які, тверді мозкові оболонки, травматичним набряком набубнявінням головного мозку; закритої тупої травми органів грудної клітки з переломами ребер справа. Вказана травма в своєму перебігу ускладнилась травматичним шоком та травматичним набряком-набубнявінням головного мозку.

Дані тілесні ушкодження утворились від твердих тупих предметів, рани від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові (02.03.2021) і носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (згідно п.2.1.1.а. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
При внутрішньому дослідженні виявлено: крововилив в ділянці середньої третини великого ріжка під`язикової кістки справа, що утворилися від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові (02.03.2021) і при житті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При зовнішньому дослідженні виявлено: синець верхньої третини правого плеча по внутрішній поверхні, синець задньо-внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, синець тильної поверхні правої кисті в основі 1-го пальця, садно передньої поверхні лівого колінного суглобу, два синці лівого плеча в середній та нижній третині по задньо-зовнішній поверхні, синець нижньої третини правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, що утворилися від дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові (02.03.2021) і при житті відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Виявлені при зовнішньому дослідженні синець верхньої третини правого плеча по внутрішній поверхні, синець задньо-внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, синець тильної поверхні правої кисті в основі 1-го пальця, можуть вказувати на можливу боротьбу чи самооборону.

Відповідно до п.4 підсумків висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-02/76 від 02.03.2021 можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 внаслідок нанесення йому ударів руками, зокрема кулаком (-ами) не виключається. В ділянку голови було нанесено не менш як п`яти травматичних дій (ударів).

Можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 внаслідок «самостійного падіння та послідуючого контакту тіла потерпілого, зокрема голови з твердою горизонтальною поверхнею» практично виключається (п.5 підсумків висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-02/76 від 02.03.2021).

Відповідно до п. 1 підсумків висновку експерта Уманського МРВ КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-02/76/9 від 13.04.2021 за додатковою судово-медичною експертизоюутворення виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та настання його смерті за обставин, на які вказав під час слідчого експерименту 03.03.2021 підозрюваний ОСОБА_3 можливе.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 04.03.2021 обрано запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 29.04.2021 включно.

23.04.2021 ухвалою Монастирищенського районного суду продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 до 21.06.2021.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується 21.06.2021 року, підстав для його скасування та зміни на інший, більш м`який запобіжний захід, немає, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на момент обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, не зменшилися.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, після якого він з місця злочину зник, а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_3 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у цьому ж кримінальному провадженні, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК України та доводить недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Так, показання свідка отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним. Обвинувачений також може чинити вплив або узгоджувати спільні дії з іншими учасниками цього провадження, в тому числі з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що є підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.178 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, схильний до дрібних правопорушень, утриманців немає, немає постійного місця роботи, що відноситься до обставин, передбачених п.4, п.5, п.6 ч.1 ст.178 КПК України, які слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності при вирішенні питання обрання запобіжного заходу та свідчить про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, легальних засобів до існування та його негативну репутацію в суспільстві.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 має наслідком смерть людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину.

У відповідності до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявності вказаних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог глави 18 КПК України, продовження застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та дотриманню ним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, зокрема прибувати за викликом до суду, запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків, виникла необхідність у зверненні до Монастирищенського районного суду Черкаської області із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів.

Просять продовжити строк тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 підтримала повністю, просить його задоволити та пояснила, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 та продовження запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати. Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання прокурора заперечував, та пояснив, що він не повідомив про подію, оскільки не мав телефону. Просив це зробити ОСОБА_11 . До свого затримання він працював неофіційно, мав цивільну дружину та неповнолітню дитину. Просить в задоволенні клопотання прокурора відмовити, обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 . Вважає, що в клопотанні прокурором не доведено існування ризиків на які він вказує. ОСОБА_3 залишив місце події, але перебував вдома, не виїхав за межі району, що свідчить про відсутність наміру переховуватися. Довідка-характеристика, яка видана за підписом секретаря Монастирищенської міської ради, не повинна братися судом до уваги, оскільки містить суперечливі дані про особу обвинуваченого. Крім цього, вказані в ній обставини не підтверджені доказами. Свідки, заявлені прокурором не були свідками події, яка інкримінується обвинуваченому, а тому заявлений ризик про ймовірний вплив обвинуваченого на свідків є безпідставним. Зазначив, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий. Підтримав клопотання обвинуваченого про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання прокурора підтримує.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 з додатками, суд приходить до наступних висновків.
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. ( ч. 1 ст. 331 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Станом на 17.06.2021 кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 перебуває у провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області (суддя ОСОБА_12 ) на стадії судового розгляду, не завершено та не може бути завершено до спливу строку тримання ОСОБА_3 під вартою.
Згідно з ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років ( п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 04.03.2021 до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 29.04.2021 включно та підтверджено наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів починаючи з 23.04.2021 до 21.06.2021 та підтверджено наявність ризиків передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Мета застосування запобіжного заходу визначена в ч. 1 ст. 177 КПК України та полягає в забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, крім іншого за п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з практикою ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра», означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року). При цьому, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Суд вважає, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_3 міг вчинити кримінальний злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України. Вказані докази були досліджені та знайшли своє підтвердження під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою слідчим суддею Жашківського районного суду Черкаської області 04.03.2021 та продовженні строку тримання під вартою суддею Монастирищенського районного суду Черкаської області 23.04.2021.
Зі змісту ухвал про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вбачається, що слідчий суддя Жашківського районного суду Черкаської області, суддя Монастирищенського районного суду вважали доведеними ризики того, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу. (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Прокурор при обґрунтуванні заявленого клопотання посилається на те, що заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, для запобігання яким ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід, не зменшились та продовжують існувати і надалі.
Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що зазначені у клопотанні обставини обвинувачення мають місце, прокурором доведено існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та виходить з наступного.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, зазначена обставина може бути вагомим мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001).
Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
Так, суд враховує, що обвинувачений після вчинення злочину маючи реальну можливість повідомити про вчинений злочин, зокрема і правоохоронні органи, зник з місця події та був затриманий працівниками поліції за місцем свого проживання, а тому вважає, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, не зменшився.
Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань також не зменшився та продовжує існувати з огляду на те, що як сам вказав обвинувачений ОСОБА_3 , він знайомий зі свідками, а їх покази згідно зі ст. 23 КПК України матимуть доказове значення, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження.

Станом на час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу доказів того, що всі заявлені свідки у кримінальному провадженні допитані в судовому засіданні, суду не надано.

При вирішенні питання про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, і щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).
В сукупності з іншими обставинами, судом також враховується, що ОСОБА_3 , офіційно не працевлаштований, немає міцних соціальних зав`язків, обвинувачується у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника обвинуваченого про наявність в обвинуваченого цивільної дружини, неповнолітньої дитини належними та допустимими доказами не підтверджені.

Так, суду переконливих доказів на підтвердження можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і який забезпечить його належну поведінку та виконання обов`язків не надано. За вказаних вище обставин суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , підтримане захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.
Крім цього, при прийнятті рішення суд враховує відомості про особу обвинуваченого, особисті обставини його життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику, обставини вагомості наявних доказів та існування ризиків продовження чи повторення протиправної поведінки та в сукупності з ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України вважає, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою переважає інтереси забезпечення права на свободу та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи, про які йдеться у клопотанні прокурора.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей, за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Наявність підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, та доцільність продовження строку вказаного запобіжного заходу має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Кожне наступне продовження запобіжного заходу має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Продовження особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою та доцільності зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оцінивши доводи всіх учасників судового засідання, з огляду на наведені обставини обвинувачення, тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_3 в разі визнання його винуватим, тяжкість наслідків інкримінованого ОСОБА_3 злочину, переконливість наявних ризиків, які не зменшились та продовжують існувати, з урахуванням обставин наведених сторонами кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним вище ризикам, строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується 21.06.2021, а тому вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу на 60 днів, тобто до 15.08.2021 включно та задоволити клопотання прокурора.
Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки інкримінований ОСОБА_3 злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, мав наслідком смерть людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 176, 177, 183, 184, 331, 369-372, 392 КПК України, абз. 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 задоволити.
Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, починаючи з 17 червня 2021 року до 15 серпня 2021 року включно.
На підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави у вказаному кримінальному провадженні не визначати.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_5 , прокурору та направити уповноваженій службовій особі Державної установи "Черкаський слідчий ізолятор", начальнику ІТТ № 2 ГУНП в Черкаській області.
Ухвала про продовження строку тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 18 червня 2021 року об 11 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_1