ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/795/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/162/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000089 від 26.02.2020, що об`єднане із кримінальними провадженнями № 0000130 від 01.04.2020; № 0000054 від 12.09.2020 та 0000374 від 01.11.2020, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Кременецьким районним судом Тернопільської області розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.1 ст.185 КК України.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 травня 2021 року.

Продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з незмінності ризиків, згідно яких було обрано та продовжено запобіжний захід та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що ухвалене судом рішення не відповідає вимогам ст.370 КПК України, оскільки прокурор у поданому клопотанні не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На думку апелянта, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неможливим, так як він раніше не судимий.

Вказує на неповноту судового розгляду, яка полягає в тому, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання прокурора не дослідив належним чином всі обставини справи та не допитав потерпілих.

Просить змінити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, що дасть йому можливість піклуватись про свою неповнолітню дитину.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу і змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт; думку прокурора, яка вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою і просить її залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відомості про наявність судимостей у обвинуваченого ОСОБА_7 у матеріалах кримінального провадження відсутні.

За змістом ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а також до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, максимальне покарання за найбільш тяжче з яких до нього може бути застосовано у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, доводи апелянта про неможливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими.

Ці обставини під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом не досліджувалися.

За змістом ст.410 КПК України судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення визнається неповним.

Враховуючи встановлену в судовому засіданні апеляційної інстанції неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нової, відповідно до ч.3 ст.407 та ч.1 ст.409 КПК України.

Колегія суддів, вважає, що в матеріалах провадження наявні докази того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.1 ст.185 КК України та існують ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховування від органів слідства та /або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Разом з тим, зважаючи на категорію та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , а також те, що він раніше не судимий, колегія суддів вважає, що до нього не може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до переконання, що в у клопотанні прокурора відсутні достатні докази того, що до обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосовувано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд, відповідно до вимог ч.2 ст.194 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити, застосувавши відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Враховуючи обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.1 ст.185 КК України; наявність вищезазначених ризиків; а також приймаючи до уваги дані про його особу, зокрема те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту повинен супроводжуватися забороною цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до ч.5 ст.194 КПК України в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно покласти наступні обов`язки: прибувати до суду, яким здійснюється розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , за першою вимогою; обмежити спілкування ОСОБА_7 з будь-якими особами (потерпілі, свідки), які мають відношення до даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду Тернопільської області від 24 березня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки:

-прибувати до суду, яким здійснюється розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , за першою вимогою,

- обмежити спілкування ОСОБА_7 з будь-якими особами (потерпілі, свідки), які мають відношення до даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Встановити строк дії ухвали до 24 травня 2021 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.