У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/837/21

№ 1-кп/183/941/21

13 квітня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000266, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,
відносно неповнолітнього:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю сторін кримінального провадженні
прокурора ОСОБА_4
неповнолітнього ОСОБА_3
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

11 лютого 2020 р., приблизно о 12 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_3 , поблизу магазину «Волна», що розташований по вул. Волгоградській,м. Новомосковська, Дніпропетровської області, зустрів неповнолітнього ОСОБА_7 , з яким поруч була собака породи «Хаскі», яка відноситься до хребетних тварин та на шиї якої був металевий дріт.В цей момент, ОСОБА_8 запропонував неповнолітньому ОСОБА_3 відрубати хвоста вказаній собаці, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, направлену на жорстоке поводження з твариною.
Реалізуючи свій злочинний умисел, з хуліганських мотивів, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві в частині відношення до тварин, в порушення статті 8 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України від 17.06.1980 р., якою заборонено жорстоко поводитись із собаками, котами і хижими тваринами, безцільно знищувати їх, п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, 11 лютого 2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та з собакою породи «Хаскі» на шиї якої був металевий дріт, зайшли на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 .
Після чого, неповнолітній ОСОБА_7 приніс сокиру та передав її неповнолітньому ОСОБА_3 , при цьому тримаючи собаку породи «Хаскі», за металевий дріт, який був на шиї собаки. В подальшому приблизно о 15 год. 05 хв., проявляючи жорстокість та винятковий цинізм, умисно, із застосуванням жорстоких методів та активним способом, ОСОБА_9 наніс один удар сокирою по хвосту собаки породи «Хаскі», яку тримав неповнолітній ОСОБА_7 , спричинивши тварині біль та страждання, шляхом відрубання хвоста до третього хвостового хребта.
Після чого, ОСОБА_9 разом з неповнолітнім ОСОБА_10 закопали у землю відрубаного хвоста на території домоволодіння АДРЕСА_2 та покинули місце злочину разом з вказаною собакою.
ОСОБА_11 , кваліфіковано за ч.3 ст.299 КК України, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно, групою осіб, активним способом.
В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_4 , підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_3 є неповнолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність за вчинене правопорушення, після вчинення правопорушення щиро розкаявся.
ОСОБА_12 пояснив, що розуміє, що вчинив недобре та кається.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд.
Захисник ОСОБА_6 просить суд задовольнити клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.
Дослідивши клопотання, заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд, приходить до висновку про задоволення клопотання та застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальне відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.
Як передбачено ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КПК, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.Ч. 3 ст. 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефетивним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України; до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України).
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосуватись примусові заходи виховного характеру.
Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст.299КПК України доведена в повному обсязі, як жорстоке поводження з тваринами, що відносяться до хребетних, що вчинене умисно, групою осіб, активним способом.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 свою винувизнав та щиро розкаюється у вчиненому, до кримінальної відповідальності не притягувався, задовільно характеризуються за місцем проживання, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 12 років, тому, згідно ст. 22 КК України не досяг віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він,на підставі ст. 97 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу сина під її нагляд та має можливість забезпечити виконання вказаного нагляду за своїм сином.
При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд, враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристики неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння з 11 лютого 2020 р.
На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 498-501 КПК України, суд, -

ухвалив:

застосувати до ОСОБА_13 примусовий захід виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 за її згодою.
Строк застосування заходів виховного характеру, визначити терміном на 1 рік.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1