УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 19.02.2020 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 19.02.2020 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України.
Скарга обґрунтовується тим, що Державним бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України.

19.02.2020 постановою слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні заступника Генерального прокурора України ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, яка була отримана ОСОБА_5 25.08.2020 та з оскаржуваною постановою адвокат ОСОБА_3 не погоджується, вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона по суті є аналогічною за змістом скасованій постанові слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 11.06.2019 та винесена без врахування настанов суду, викладених в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04.10.2019. Дії слідчого під час досудового розслідування не були спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та притягнення до відповідальності винних осіб. Скаржник, крім іншого зазначає, що оскаржувана постанова слідчого ґрунтується на неповному, не об`єктивному розслідуванні, без дослідження всіх обставин справи, в результаті чого слідчий протиправно виніс постанову про закриття кримінального провадження, яка підлягає скасуванню. Виходячи зі змісту даної постанови, слідчим належним чином не перевірені викладені ОСОБА_5 факти, надані письмові, аудіо та відео докази, передусім: не було допитано ОСОБА_6 , не з`ясовано роль ОСОБА_6 та інших осіб в незаконному закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , не з`ясовано ставлення ОСОБА_6 до прийняття незаконного рішення та перевищення ним повноважень, не з`ясовано мотиви ОСОБА_6 , якими він керувався при прийнятті незаконної постанови; не з`ясовані обставини зустрічей ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , після яких ОСОБА_6 прийняв незаконне рішення на користь ОСОБА_8 , не з`ясовано ряд інших обставин, що мають значення для всебічності, повноти та об`єктивності досудового розслідування, не було допитано Генерального прокурора ОСОБА_9 , враховуючи, що саме на нього ОСОБА_6 неодноразово посилався як на особу, яка дала вказівку на закриття кримінального провадження № 0000310 відносно ОСОБА_8 , не з`ясовано роль ОСОБА_9 у незаконному закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , не з`ясовано ставлення ОСОБА_9 до прийняття ОСОБА_6 незаконного рішення протиправного закриття кримінального провадження, не з`ясовано мотиви ОСОБА_9 , якими він керувався при наданні вказівок щодо прийняття ОСОБА_6 явно незаконної постанови, тощо, не було допитано усіх осіб, які були присутні на нараді в Генеральній прокуратурі, під час якої ОСОБА_6 надавав вказівки щодо розслідування кримінального провадження, висловлювався щодо відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину. Слідчий в оскаржуваній постанові досліджує допит свідка ОСОБА_3 , який дає викривальні показання відносно ОСОБА_6 щодо вчинення останнім злочину, передбаченого ч.2 ст.343 КК України, при цьому не наводить у оскаржуваній постанові підстав, з яких він не взяв показання свідка ОСОБА_3 до уваги грудо суперечить вимогам КПК України. Адвокат у своїй скарзі зазначає, що для об`єктивного, всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження необхідно допитати в якості свідків або за наявності підстав в якості потерпілих слідчих ОСОБА_10 топчія та ОСОБА_11 . Слідчий ОСОБА_4 під час винесення оскаржуваного процесуального рішення не дослідив та не відобразив в оскаржуваній постанові інші докази, які були долучені до матеріалів кримінального провадження слідчим СБУ ОСОБА_12 , зокрема DVD-диск із звукозаписом засіданя Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, на якому містяться докази умисного незаконного закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та втручання в діяльність прокурорів та слідчих. Окрім того, 25.03.2019 представником ОСОБА_5 до Державного бюро розслідувань надіслано доповнення до заяви про вчинення кримінального правопорушення із клопотанням дослідити викладені додаткові факти та обставини під час досудового розслідування. Представник заявника просив у слідчого витребувати в Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та у Верховного Суду відеозапис та звукозапис засідання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, яке відбулося 22.11.2017, а також засідань Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи №800/574/17, якими підтверджуються обставини втручання та умисел на втручання ОСОБА_6 в діяльність слідчих та прокурорів в кримінальному провадженні №0000310. Однак, вказане клопотання та докази проігноровані слідчим, а наведені обставини залишилися недослідженими.
Серед інших обставин, адвокат ОСОБА_3 у своїй скарзі зазначає, що слідчий ОСОБА_4 , діючи упереджено, з метою укриття злочину, вчиненого заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 , з метою надання видимості законності та обґрунтованості оскаржуваній постанові взяв до уваги та поклав за основу окрему думку кількох суддів Великої Палати Верховного Суду адміністративній справі №800/574/17.
Водночас, у світлі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Кодексу адміністративного судочинства України окрема думка судді в адміністративній справі не має жодної юридичної сили та не може слугувати підставою для обґрунтування правової позиції, у тому числі у кримінальному провадженні. Окрім того, окрема думка суддів в адміністративній справі №800/574/17 не є належним доказом в розумінні статті 85 КПК України, оскільки жодним чином прямо чи не прямо не підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, а тому обґрунтування слідчим оскаржуваної постанови окремою думкою суддів, вказує на явне підшуковування слідчим будь-яких засобів із метою виправдання ОСОБА_6 , уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєних злочин, а не виконання завдань кримінального провадження, визначених кримінальним та кримінальним процесуальним законом. Слідчим під час винесення оскаржуваної постанови повністю проігноровано письмові докази, що мають істотне значення при вирішенні питання про наявність у діях ОСОБА_6 ознак втручання у діяльність слідчого чи прокурора.
Наведені адвокатом порушення норм КПК України вже були встановлені судом під час розгляду скарги на постанову від 11.06.2019 про закриття кримінального провадження №0000310 та за результатами чого було прийнято рішення про скасування даної постанови та в подальшому фактично зобов`язано слідчого ДБР слідчим шляхом усунути вказані недоліки, однак слідчий ОСОБА_4 самоусунувся від виконання рішення суду від 04.10.2019 та норм КПК України, не здійснив жодної слідчої дії, спрямованої на зясування усіх обставин кримінального правопорушення, а лише обмежився копіюванням скасованої постанови від 11.06.2019 про закриття кримінального провадження та вніс до неї свої анкетні дані, що, беззаперечно, свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.
За наведених у скарзі обставин адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати оскаржувану постанову та надати йому можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0000451 та зобов`язати слідчого ДБР слідчим шляхом зясувати всі обставини, викладені у скарзі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 проти скарги заперечував, зазначив про порушення правил підсудності під час звернення зі скаргою, а також вказав на законність та обґрунтованість прийнятого ним процесуального рішення.

Вислухавши адвоката, дослідивши матеріали скарги та надані в судовому засіданні слідчим матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, а отже основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що Державним бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України.

19.02.2020 постановою слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні заступника Генерального прокурора України ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, яка була отримана ОСОБА_5 25.08.2020, що свідчить про звернення до слідчого судді з даною скаргою у визначений частиною першою статті 304 КПК України десятиденний строк.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В судовому засіданні було досліджено надані слідчим матеріали кримінального провадження №0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчий мотивував своє рішення зібраними документами та допитом адвоката ОСОБА_3 в якості свідка, при цьому в досліджених матеріалах та у оскаржуваній постанові для повноти та обєктивності відсутні дані щодо допиту заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 , враховуючи що відносно його процесуальних дій здійснювалося кримінальне провадження, а також не надана правова оцінка аргументам ОСОБА_13 та її представника та наданих ними доказів, а також не проведено інші дії, на які вказав слідчий суддя при скасуванні попередньої постанови про закриття кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Othersv. Bulgaria), пп. 103 etseq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikuluv. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 etseq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gulv. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 19.02.2020 про закриття кримінального є недостатньо обґрунтована та невмотивована, винесена передчасно у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 19.02.2020 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000451 від 27.02.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.343 КК України.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1