Справа № 296/2868/20
Вирок
Іменем України

23 квітня 2021 року Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції між Корольовським районним судому м. Житомира та Великобурлуцьким районним судом Харківської області кримінальне провадження № 0000612 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Великий Бурлук Великобурлицького району Харківської області, на даний час офіційно не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2020 близько 19 години 00 хвилин солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 всупереч встановленому порядку несення військової служби, в умовах особливого періоду, самовільно залишили місце розташування військової частини НОМЕР_1 , що за адресою: АДРЕСА_3 , та попрямували до м. Житомира.

Цього ж дня, 16.02.2020 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , на майданчику для паркування автомобілів поряд з вказаним будинком помітили автомобіль марки «ЗАЗ», модель «1103», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 20073,19 гривні, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 16.03.2006 Житомирським ОРЕВ УДАІ, зареєстрований за ОСОБА_10 та яким на той час постійно користувався за згодою власника ОСОБА_11 .

Тоді ж, у вказаному місці у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним вище транспортним засобом.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «ЗАЗ», модель «1103», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вказаний день, час та місці, діючи з прямим умислом та за попередньою змовою групою осіб, пересвідчившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, з корисливих мотивів з метою протиправного вилучення зазначеного транспортного засобу у ОСОБА_11 всупереч його волі, на майданчику для паркування автомобілів ОСОБА_6 підібрав дерев`яну палицю, підійшов до вказаного автомобіля та з метою проникнення до салону автомобіля вибив палицею лобове скло автомобіля, після чого проник в салон автомобіля марки «ЗАЗ», модель «ПОЗ», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та вподальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 почали його штовхати з місця стоянки, розпочавши таким способом рух транспортного засобу вздовж вулиці.

Однак, їхні дії, спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом помічені та припинені перехожими громадянами.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16.02.2020 близько 20 год. 00 хв., діючи з прямим умислом та за попередньою змовою групою осіб, незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «ЗАЗ» модель «1103», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 20073,19 гривні, який належить на праві власності ОСОБА_10 та яким за його згодою постійно користувався ОСОБА_11 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що дійсно, 16.02.2020 року близько 20 години перебуваючи разом ОСОБА_7 розпивали алкогольні напої в дворі будинку АДРЕСА_4 , потім на деякий час відійшов від ОСОБА_7 та помітив припаркований автомобіль «ЗАЗ» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розбив палицею лобове вікно та зламав замок дверей з метою заволодіти вказаним автомобілем, однак завести автомобіль не вдалося, тому повернувся до ОСОБА_7 продовжили розпивання алкогольних напоїв, виявив кров на руках та пояснив останньому, що порізав руку об скло вибиваючи вікно автомобіля, який належить його знайомому. В подальшому пішли разом з ОСОБА_7 до автомобіля, який разом почали штовхати на освітлювану ділянку двору, однак були помічені двома чоловіками, які запитали чий це автомобіль та що сталося, після того як в нас запитали документи на автомобіль я відкрив бардачок та почав шукати документи, оскільки ОСОБА_7 зрозумів, що здійснюється крадіжка почав тікати, тому і він вирішив тікати але був затриманий двома чоловіками. У вчиненому розкаявся, прохав суд суворо не карати та не позбавляти волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що дійсно,16.02.2020 року близько 20 години перебуваючи разом ОСОБА_6 розпивали алкогольні напої в дворі будинку АДРЕСА_4 , потім на деякий час ОСОБА_6 відійшов від нього, через незначний час повернувся та продовжили розпивання алкогольних напоїв, було помічено, що у ОСОБА_6 руки в крові, на що той пояснив, що порізав через скло автомобіля та запропонував підійти до автомобіля при цьому повідомив, що автомобіль належить його знайомому. Підійшовши до припаркованого автомобіля «ЗАЗ» червоного кольору, помітив розбите лобове скло в автомобілі та палицю на якій була кров. В подальшому ОСОБА_6 відкрив двері та перебував в салоні автомобіля, а його попросив штовхати автомобіль, прокотивши метрів чотири були помічені двома чоловіками, які запитали чий це автомобіль та що сталося, після того як в нас запитали документи на автомобіль зрозумів, що здійснюється крадіжка почав тікати. Зазначив, що будь-яких сумнівів, що це викрадення автомобіля в нього не було. У вчиненому розкаявся, прохав суд суворо не карати та не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_11 направив до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд кримінального провадження у його відсутності, будь яких претензій до обвинувачених не має, від заявленого цивільного позову про відшкодування матеріальної та морально шкоди відмовляється. Прохав суд призначити обвинуваченим покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_4 . 16.02.2020 р. близько 08 години повертався додому та в переході між будинками побачив автомобіль марки «ЗАЗ», який належить його сусідові, та біля якого стояли троє чоловіків, одним з яких був мешканець його будинку на ім`я ОСОБА_13 , а двоє інших йому незнайомих, які щось шукали в салоні даного автомобіля. Коли він підійшов ближче, то побачив, що в даному автомобілі розбите лобове скло, а на капоті кров. Він поцікавився у цих чоловіків, що сталося, після чого двоє невідомих нічого не відповівши, почали тікати. Він і ОСОБА_13 почали його наздоганяти, одного з них він наздогнав, а інший втік. В судовому засіданні свідок вказав на обвинуваченого ОСОБА_6 , якого він затримав.

Крім того в ході судового розгляду на підтвердження винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стороною обвинувачення надано письмові матеріали кримінального провадження, які буди дослідженні в судовому засіданні, а саме:

- витяг з ЄРДР 0000612 від 16.02.2020;

- рапорти чергового Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області від 16.02.2020 р.;

- протокол прийняття заяви про вчиненнне кримінальне правопорушення від 16.02.2020 р.;

- протокол огляду місця події від 16.02.2020 р.;

- таблиця зображень до протоколу огляду місця пригоди від 16.02.2020 р.;

- протокол огляду місця події від 17.02.2020 та таблиця зображень до протоколу;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.02.2020 р. та фототаблиця до протоколу;

- протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.02.2020 р.,

- протокол огляду предмету від 19.03.2020 р.;

- постанова про приєднання до матеріалів кримінального провадження як речових доказів від 19.03.2020 р.;

- постанова від 17.02.2020 про визнання предмета речовим доказом;

- протокол огляду місця події від 19.02.2020 р. та ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події;

- диск з відеозаписом з камер відеоспостереження;

- постанова про приєднання предметів до матеріалів кримінального провадження як речових доказів від 19.02.2020 р;

- протокол огляду предмету від 19.03.2020 р. та ілюстративна таблиця до протоколу огляду предметів;

- постанова про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 19.03.2020 р.;

- протокол огляду предмету від 19.03.2020 р. та фотозображення;

- висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 6/2-122 від 27.03.2020 р.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинувачених та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Що стосується складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, суд вважає за необхідне вказати наступне.

За ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом кваліфікується, вчинене різними способами, тобто таємно, відкрито, із застосуванням обману або зловживання довір`ям, без застосування насильства чи з насильством. Незаконність як ознака заволодіння чужим транспортним засобом означає, що особа, яка вчинює це посягання, не має ні дійсного, ні уявного права щодо захопленого транспортного засобу.

Злочин є закінченим з моменту заволодіння транспортним засобом та початку його руху будь-яким способом.

Згідно п. 1 примітки до ст. 289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантаження на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Така правова позиція міститься у висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові №5-365кс15 від 21 січня 2016 року.

Законодавча конструкція «будь-яким» означає, що перелік способів та мети законодавцем не обмежено, і відсутній спосіб та мета, які б не підпадали під цю конструкцію.

Тобто, законодавцем визначено, що мета, спосіб заволодіння транспортним засобом не впливає на кваліфікацію.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що він не був обізнаний у намірах викрадення автомобіля, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що обвинувачені, достовірно усвідомлюючи, шо вищевказаний автомобіль належить не їм, протиправно ним заволоділи, всупереч волі власника.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 доведена повністю, а дії кожного із них правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що обвинувачені є особами молодого віку, позитивно характеризуються, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувалися, свою вину визнали, добровільно відшкодували завдані збитки потерпілому, який будь-яких претензій до них не має, на суворості покарання не наполягає, згідно досудової доповіді ризик вчинення обвинуваченими повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливі без ізоляції від суспільства, а тому обирає кожному із них покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 5739,24 гривень майнової шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та витрат на правову допомогу, суд залишає без розгляду, оскільки в ході судового розгляду потерпілий відмовився від своїх позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинувачених процесуальні витрати за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2(двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

,Застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2(двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні не обирати.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення судових експертиз, по 1256 (одній тисячі двісті п`ятдесят шість) гривень 08 коп. з кожного, а всього 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 04 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку 5739,24 гривень майнової шкоди, 10000 гривень моральної шкоди та витрат на правову допомогу, залишити без розгляду.

Речові докази:

- автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1103» в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_11 , після набрання вироком чинності, залишити останньому;

- DVD-R диск з записом з камер відеоспостереження, розміщених на фасаді магазину «Frankof», що адресою: м. Житомир, вул. Вокзальна, 10, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки MEIZU, мобільний телефон марки ERGO імеі 1: НОМЕР_5 , імеі 2: НОМЕР_6 , серійний номер НОМЕР_7 , зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Леново», павербанк в корпусі білого кольору, банківська картка Ощадбанку НОМЕР_8 , в корпусі червоного кольору, паспорт громадянина України виданий за ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер НОМЕР_9 виданий 14.07.2017 року, використану картку для поповнення рахунку мобільного оператора Лайф на 25 грн., які було вилучено під час проведення обшуку в ході затримання ОСОБА_6 , повернути останньому;

- манікюрні ножиці, металеві в упаковці ZINGER CLASSIC, військовий квиток в обкладинці, серії НОМЕР_10 виданий 24.04.2019 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навушники чорного кольору, пластикова картка Приватбанку НОМЕР_11 дійсна до 06/23, сімкотримач мобільного оператора Лайфселл, номер НОМЕР_12 , запальничку марки Cricket, зарядка до мобільного телефону, мобільний телефон марки iPhone S, які було вилучено під час проведення обшуку в ході затримання ОСОБА_7 , залишити останньому.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.03.2020 р. на автомобіль марки «ЗАЗ» модель «1103» в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , після набрання вироком чинності, скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Cуддя: ОСОБА_1