Справа № 583/1986/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" травня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в м. Охтирка клопотання старшого слідчого СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
18.05.2021 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене з прокурором Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на транспортні засоби: ВАЗ 2121, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; ГАЗ 2410, 1982 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 ; частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 107,9 кв.м.; житлова площа 56,1 кв.м.; загальна вартість нерухомого майна 205065 грн.), що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, АЕЕ №506386, 01.11.2001 р. Клопотання мотивує тим, що 27.04.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. У зв`язку з тим, що внаслідок скоєння інкримінованого ОСОБА_5 злочину задано шкоди у розмірі 1051465,01 грн. та з метою забезпечення спеціальної конфіскації (п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України) виникла необхідність у накладенні арешту на автомобілі та нерухоме майно, власником якого являється ОСОБА_5 .
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, в письмовій заяві просять розглянути клопотання без їх участі та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Так як слідчим заявлено клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, то з метою забезпечення арешту майна розгляд даного клопотання відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України проводиться у відсутності підозрюваного ОСОБА_5 .
Вивчивши надані матеріали, дослідивши письмові докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Встановлено, що Охтирським районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021 від 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
27.04.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - службову недбалість, кваліфікуючою ознакою якого є «спричинення тяжких наслідків». Відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення головний лісничий ДП «Охтирський агролісгосп» ОСОБА_5 , будучи службовою особою, неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, всупереч інтересам служби, діючи з необережністю, шляхом невірного зазначення координат кварталу 68 виділу 15.1 ДП «Охтирський агролісгосп», на підставі яких було невірно вимічено зазначену ділянку та виписано лісорубний квиток СУ ЛРК №009006 від 07.09.2020, чим завдано шкоду інтересам територіальної громади на загальну суму 1051465,01 грн., що є тяжкими наслідками.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, тобто з метою забезпечення цивільного позову, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Досудовим провадженням встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належить наступне майно:
- частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24 травня 2021 року відповідно до свідоцтва про право на спадщину серія АЕЕ № 506386 від 01.11.2001 р.);
-транспортні засоби: ВАЗ 2121, 1989 р.випуску, ДНЗ НОМЕР_1 ; ГАЗ 2410, 1982 р.випуску, ДНЗ НОМЕР_3 (згідно довідки Територіального сервісного центру № 5943 регіонального сервісного центру МВС у Сумській області № 31/18/5943-805 від 15.05.2021 р. зареєстровані за ОСОБА_5 )
Як на підставу для накладення арешту на майно слідчий в клопотанні посилається на необхідність арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації відповідно до п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України та подальшого стягнення шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Санкцією ч. 2 ст. 367 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Клопотання про арешт майна, з яким орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді, було винесено в рамках кримінального провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.367 КК України. В рамках цього провадження ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.
Матеріалами клопотанням, з огляду на ту кваліфікацію кримінального правопорушення в рамках якого подане клопотання слідчого, не доведено, що зазначене майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалося (використовувалося) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення; було предметом кримінального правопорушення; було підшукано, виготовлено, пристосовано або використано як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а відтак на нього не може бути накладено арешт з метою спеціальної конфіскації, передбаченої ст.96-2 КК України.
При цьому слід зауважити, що не може бути метою накладення арешту і конфіскація майна, як вид покарання або захід кримінально-правового характеру у зв`язку з тим, що санкцією ч.2 ст.367 КК України не передбачена конфіскація майна як вид покарання, а забезпечення виконання можливого покарання не передбачено як мета арешту майна.
Відповідно до вимог ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Однак на час звернення з клопотанням до слідчого судді у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений, тому накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, суперечитиме вимогам ч.ч. 6, 8 ст. 170 КПК України, тому підстав для накладення арешту на майно, належне підозрюваному, з метою відшкодування шкоди немає.
Таким чином, у даному випадку відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень кримінального процесуального закону та принципів верховенства права.
Стороною обвинувачення, в порушення ч. 1 ст. 173 КПК України, не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно за відсутності правових підстав для арешту майна.
На підставі вищевикладених обставин, слід відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 25.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1