НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про закриття кримінального провадження
03 червня 2021 року Справа № 314/52/19

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірова Вільнянського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:
01.03.2019 року, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, знаходячись біля торгівельного кіоску на базарі м. Вільнянськ, Запорізької області, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов спереду до потерпілого, де лівою рукою схопив за потилицю останнього, нагнувши його до землі та коліном своєї правої ноги наніс один удар в область носу, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин, синця та садна спинки носу; синця повіки правого ока, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 07 від 20.03.2019 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно з п. 2.3.5., діючих «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 р. № 6).

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме як умисне легке тілесне ушкодження. Кримінальне провадження за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2019 року за № 0000219.

У судовому засіданні 03.06.2021 обвинувачений, не визнаючи своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст. 49 КК України.

Прокурор та потерпілий у судовому засіданні не заперечили проти клопотання обвинуваченого.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання обвинуваченого, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 26.03.2020 по справі № 730/67/16-к (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 88495210), та зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом статей 284 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за визначенням ч. 2 ст. 12 цього Кодексу, відноситься до кримінальних проступків, за яке передбачено найсуворіше покарання у виді виправних робіт.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

На момент розгляду даного кримінального провадження передбачений законом дворічний строк давності закінчився, а відтак клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Так, 28.10.2018, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , в ході сварки, яка розпочалася на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов спереду до потерпілого ОСОБА_5 та умисно, кулаком своєї правої руки наніс останньому один удар в ділянку лівої вушної раковини та один удар у нижню щелепу зліва, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритих повних поперечних переломів лівого суглобового відростку нижньої щелепи та нижньої щелепи справа між 3 та 4 зубами; травматичні набряки м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа та в лівій привушно-жувальній ділянці, в ділянці лівого кута нижньої щелепи, та в задньо-нижній частині лівої щічної ділянки, синця та травматичного набряку лівої вушної раковини.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 62 від 13.12.2018: «...закриті повні поперечні переломи лівого суглобового відростку нижньої щелепи та нижньої щелепи справа між 3 та 4 зубами, як у сукупності, так і окремо, як такі, що пов`язані з розладом здоров`я на термін понад 21 день кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Кримінальне провадження за даним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2018 року за № 0001129.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у зв`язку з відмовою від обвинувачення та відсутністю будь-яких претензій до нього.

Обвинувачений та прокурор підтримали заяву потерпілого.

Вирішуючи питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, відповідно до ст. 477 КПК України, є провадження яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого щодо, зокрема кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КК України.

Судом з`ясовано, що відмова потерпілого від обвинувачення є добровільною та відповідає його інтересам.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України суд має право закрити провадження у справі, у випадку відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

За правилами частини сьомої статті 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Враховуючи вищезазначене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 369 372, 392, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадження відносно нього, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2019 року за № 0000219.

2. Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2018 року за № 0001129, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення

3. Повний текст цієї ухвали оголошено судом 07 червня 2021 року о 10год. 00хв.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1