Справа №372/4171/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1536/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

16 березня 2021року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецьк, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на триманні трьох дітей, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді ста годин громадських робіт.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з вироку суду, 12 серпня 2019 року, близько 20 години 00 хвили, ОСОБА_6 , з метою помсти за образливе ставлення неповнолітньою ОСОБА_10 , 2003 року народження до його малолітнього сина, прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає остання, після чого діючи умисно, ОСОБА_6 передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, умисно схватив за ліве передпліччя неповнолітню ОСОБА_10 та знаходячись на протилежній стороні паркану, яким огороджене домоволодіння, почав тягнути її за руку на себе, чим самим спричинив тілесне ушкодження.

Надалі ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, витягнув силоміць неповнолітню ОСОБА_10 на вулицю, де схопив її лівою рукою за шию, при цьому стискаючи її, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область правого ока, після чого він умисно наніс їй ще три удари, два з яких прийшлось у праве передпліччя та плече, а ще один в область лівого передпліччя, в наслідок чого неповнолітня ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судовомедичного експерта № 145 від 17.09.2019 року при судово-медичній експертизі у ОСОБА_10 , виявленні ушкодження: садно на передній поверхні шиї з переходом на грудну клітину, на обох передпліччях, синці на правому плечі, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог захисник послався на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що дослідивши докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, судом не надано їм належної оцінки, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів, які свідчили б про винуватість обвинуваченого. Вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2019 року за участю ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2019 року за участю ОСОБА_11 та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2019 року за участю ОСОБА_12 є недопустимими доказами, проте суд, в свою чергу, не надаючи ніякої правової оцінки послався на них як на докази винуватості ОСОБА_6 . Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази отримання потерпілою тілесних ушкоджень, медична картка ОСОБА_10 , являється неналежним та недопустимим доказом. Також вважає, що протоколи проведення слідчого експерименту від 23.08.2019 року за участю ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 є недопустимими доказами. Зазначає, що при проведенні слідчих експериментів покази відповідних осіб не перевірялись, не з`ясовувались причини зміни відповідних показань щодо обставин механізму виникнення тілесних ушкоджень. Окрім того, зазначає, що свідок ОСОБА_12 був допитаний у судовому засіданні після того як він перебував у залі судового засідання під час допиту інших учасників процесу, що протирічить вимогам ч. 4 ст. 352 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, думки потерпілої та її представника, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами, а саме:

- висновком експертного дослідження №49 від 13.08.2019 року згідно якого у ОСОБА_10 , 2003 року народження виявленні тілесні ушкодження у вигляді саден на передній поверхні шиї з переходом на грудну клітину, на обох передпліччях, синці на правому плечі. Виявленні тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмета з обмежуючою травмуючою поверхнею, за часом утворення можуть відповідати терміну вказаному в поясненні та за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (т.1 а,с.148);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 на фотознімках впізнала ОСОБА_6 як особу, яка наносила їй тілесні ушкодження (т.1 а.с.153-156);

- протоколом проведеного слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 , який було відтворено в судовому засіданні з ДВД диска , при проведенні якого потерпіла вказала де і яким чином їй ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження (т.1 а.с.157-159);

- висновком судовомедичної експертизи № 145 від 17.09.2019 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 , виявлені наступні ушкодження: садно на передній поверхні шиї з переходом на грудну клітину, на обох передпліччях, синці на правому плечі, які утворились від дії тупого твердого предмета з обмежуючою травмуючою поверхнею, за часом утворення можуть відповідати терміну, вказаному в фабулі ухвали від 05.09.2019 року та за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Потерпілій було заподіяно не менше 10-ти прикладань сили (т.1 а.с.161-163).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_13 на фотознімках впізнала особу, яка наносила її онучці ОСОБА_14 тілесні ушкодження, згідно протоколу це ОСОБА_6 (т.1 а.с.164-167);

- протоколом проведеного слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 , який було відтворено в судовому засіданні з ДВД диска , при проведенні якого свідок вказала де і яким чином її онучці ОСОБА_15 , ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження (т.1 а.с.168-170);

- висновком судовомедичної експертизи № 146 від 17.09.2019 року, відповідно до якої у ОСОБА_10 , тілесні ушкодження могли утворитися в наслідок дій відображених під час допиту та за обставин вказаних під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 (т.1 а.с.172).

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_12 на фотознімках впізнав особу яка наносила ОСОБА_15 тілесні ушкодження, згідно протоколу це ОСОБА_6 (т.1 а.с.174-176);

Покази обвинуваченого, якими він заперечував факт спричинення ним потерпілій легких тілесних ушкоджень за вказаних обставин, суд першої інстанції визнав неправдивими і такими, що направлені на ухилення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , покази яких суд обґрунтовано прийняв до уваги, оскільки вони є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи. Доводи обвинуваченого та захисту, що дані свідки оговорили ОСОБА_6 суд вважав надуманими.

Як вбчається за матеріалів справи, суд не прийняв до уваги показання неповнолітнього свідка ОСОБА_17 , якого було допитано в присутності психолога ОСОБА_18 та яка після допиту вказано свідка пояснила, що в поясненнях неповнолітнього свідка є дещо, що вказує на те, що свідок перед допитом заучив покази, які дає в суді.

Показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , що ОСОБА_6 не наносив ОСОБА_14 тілесних ушкоджень спростовуються показами потерпілої, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та іншими оглянутими судом першої інстанції в судовому засіданні доказами в сукупності.
Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, а тому посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було надано не вірну оцінку доказам по справі, колегія суддів вважає безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2019 року недопустимими доказами, на переконання колегії суддів є неспроможним. Зазначені слідчі дії було проведено та оформлено з дотримання вимог статей 104, 105, 106, 223 та 228 КПК України. Жодних заяв, доповнень чи зауважень до протоколів не надходило. Отже, протоколи пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2019 року як за формою, так і за змістом відповідають вимогам ст.ст. 228, 231 КПК України, а тому, отримані під час вказаних слідчих дій фактичні дані є допустимими доказами в даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 23.08.2019 року недопустимим доказом, на переконання колегії суддів є неспроможним.
Підстави та порядок проведення такої слідчої (розшукової) дії, як слідчий експеримент, врегульовано ст. ст. 223, 240 КПК України. Зокрема, слідчий експеримент проводиться в присутності не менше двох незаінтересованих осіб (понятих). За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами КПК України. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Так, зі змісту зазначеного протоколу вбачається, що він складений слідчим у відповідності до вимог ст.ст.104, 240 КПК України, оскільки містить дані про особу, яка його склала, детальний виклад умов та результатів його проведення, достовірність яких підтверджені підписами учасниками слідчого експерименту, будь-яких зауважень чи заперечень не надходило. Крім цього, учасникам слідчого експерименту було роз`яснено їх права, а також повідомлено про фіксацію слідчої дії за допомогою відеокамери. З огляду на це, підстави для визнання неналежним чи недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту 23.08.2019 року, на думку колегії суддів, також відсутні.
Безпідставними колегія суддів вважає посилання захисника про суперечності висновків судово-медичних експертиз № 145 та № 146 від 17.09.2020 року, висновку експертного дослідження № 49 від 14.08.2019 року, оскільки висновки зроблені уповноваженою особою відповідно до вимог ст.ст. 101, 102 КПК України на підставі ухвал слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 05.09.2019 року. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасуванню вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням достатніх та належних доказів для доведення вини ОСОБА_6 .

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працює. Судом також враховано відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення та думку потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.
Судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя