У Х В А Л А
Іменем України
26.04.2021 року

м.Мостиська

єдиний унікальний номер №448/968/20
провадження №1-кп/448/63/21
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000016 від 09 липня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Судова Вишня, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, раніше не судимого, непрацюючого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України, учасники справи:
прокурор ОСОБА_4
потерпіла ОСОБА_5 ,
її представник-адвокат ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
його захисник-адвокат ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду на розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016 від 09.07.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України.

З вищевказаного обвинувального акту слідує, що 08.07.2020 року близько 15:30год., на подвір`ї свого господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на завдання фізичного болю, умисно наніс останній три удари ногами по сідницях, а далі на подвір`ї господарства, яке належить ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , наніс ще один удар рукою у грудну клітку, чим своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_5 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Окрім цього, із обвинувального акту також слідує, що 08.07.2020 року близько 22:30год., у приміщенні літньої кухні, що у господарстві ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс останній кілька ударів руками по голові та один удар дерев`яним стільцем по голові, чим своїми діями заподіяв потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді двох синців на обличчі, які кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальні проступки, передбачені:

- ч.1 ст.125 КК України, - заподіяння легкого тілесного ушкодження;

- ч.1 ст.126 КК України - умисне нанесення ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 подала суду клопотання, котре підтримала у судовому засіданні, згідно якого вона відмовляється від обвинувачення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України, просить закрити кримінальне провадження відносно останнього, оскільки не має до такого жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру.

Адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтримав подане його довірителькою клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявленого потерпілою клопотання про закриття даного кримінального провадження. Зазначив, що примирився з такою та відшкодував завдану шкоду в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_7 , в судовому засіданні не заперечив щодо заявленого потерпілою стороною клопотання про закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора, котрий не заперечував щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого, роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки закриття кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 4 статті 26 КПК України передбачено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Як відомо із змісту п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно абзацу другого ч.7 ст.284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до статті 477 КПК України кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених:

- статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження);

- ч.1 ст.126 КК України (умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин).

Разом з цим, в обвинувальному акті (по епізоду, котрий мав місце 08.07.2020 року близько 15:30 год.) зазначено, обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_3 - вчинення злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, однак така судом не береться до уваги з огляду на таке.

Із роз`яснень Верховного Суду України, висловлених у постановах від 08.10.2015 року за №5-132кс15 та від 18.05.2017 року № 5-79кс (15)17 вбачається наступне.

Відповідно до правового висновку ВСУ, висловленого у Постанові від 08.10.2015 року за №5-132кс15, «доктринальній, законодавчій та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК, як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України. Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про наступне: пункт перший частини першої статті 477 КПК передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачені. Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК, немає. Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення». Згідно із правовим висновком ВСУ, висловленим у постанові від 18.05.2017 року №5-79кс (15)17, «застереження у статті 477 КПК щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК обставини, які обтяжують покарання».

Таким чином, зазначення у обвинувальному акті (по епізоду, котрий мав місце 08.07.2020 року близько 15:30 год.) обтяжуючої покарання ОСОБА_3 , обставини, передбаченої ст.67 КК України, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, не є обтяжуючою обставиною в розумінні застереження у статті 477 КПК України, зазначеного в дужках біля ч.1 ст.126 КК України, оскільки не позначається на кваліфікації вчиненого злочину, а впливає виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п.113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що» ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)».

Враховуючи імперативний характер ст.26 КПК України, а також беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, а саме: кримінальне провадження за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України є формою приватного обвинувачення, в якому право підтримувати обвинувачення належить потерпілому; потерпіла ОСОБА_5 , відмовилася від обвинувачення, наслідки відмови від підтримання обвинувачення такій зрозумілі, і жодних претензій до обвинуваченого потерпіла не має, а також і те, що дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення і обвинувачений не заперечує проти закриття провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, суд вважає, що вищевказане кримінальне провадження слід закрити.

Цивільний позов прокурором чи потерпілою особою по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався.

Керуючись ст.ст. 284, 372, 395, 477 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:

Клопотання потерпілої ОСОБА_8 та її представника-адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Кримінальне провадження №0000016 від 09 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України, - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Цивільний позов прокурором чи потерпілою особою по справі не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію ухвали суду негайно, після її оголошення, вручити обвинуваченому та прокуророві.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті 26 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя ОСОБА_1