Справа № 359/5760/18
Провадження № 1-кп/359/67/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представників потерпілих ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого ОСОБА_11

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.146, ч.3 ст.27, ч.2 ст.127, ч.3 ст.27, ст.340, ч.3 ст.27, п.п.3, 12 ч.2 ст.115 КК України,

встановив:

1. Прокурор ОСОБА_12 звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовує наступним, що ОСОБА_7 обвинувачується в участі у злочинній організації створеній з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а також участі у вчиненні злочинів злочинної організації, в організації викрадення людини, вчиненому щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілим фізичних страждань та спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті, а саме у керуванні підготовкою вказаного злочину та його вчиненням, в організації вчинення катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих вчинити дії, що суперечать їх волі - отримати від них відомості та визнання, здійсненого за попередньою змовою групою осіб, а саме у керуванні підготовкою вказаного злочину та його вчиненням, в організації незаконного перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненого із застосуванням фізичного насильства, а саме у керуванні підготовкою вказаного злочину та його вчиненням, в організації умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіянні смерті іншій людині, вчиненого щодо викраденої людини, за попередньою змовою групою осіб, а саме у керуванні підготовкою вказаного злочину та його вчиненням
Прокурор вважає, що не зважаючи на стадію судових дебатів, у зв`язку із закінченням строку тримання під вартою, визначеного згідно попередньої ухвали, та вагомість доказів вчинення обвинуваченим особливо тяжких та особливо тяжких злочинів, наявні ризики його ухилення від суду, вчинення перешкод до встановлення об`єктивної істини в інший спосіб, - просила суд продовжити тримання під вартою на строк 60 днів.
Зауважує, що це не самодостатня підстава для продовження найбільш суворого запобіжного заходу, але в сукупності з іншими відіграє не менш значиму роль.
Зауважила, що в разі зміни запобіжного заходу, є вірогідність ухилення обвинуваченого від суду, так як на підставі письмових доказів до квітня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 не здійснював жодних поїздок до Російської Федерації. Активність цих поїздок зросла після залишення території України підозрюваними у даному провадженні, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
Тому, в разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація загальних засад кримінального провадження, зокрема і принципу змагальності сторін, доступу до правосуддя під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо нього.
За таких обставин більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання ОСОБА_15 процесуальних обов`язків обвинуваченого.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.
2. Представник потерпілого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_11 підтримали позицію прокурора.
3. Захисник ОСОБА_9 заперечила проти задоволення клопотання прокурора. Зазначає, що в обґрунтування клопотання прокурор без будь-яких підстав стверджує про «вагомість доказів вчинення обвинуваченим особливо тяжких та тяжких насильницьких злочинів, наявність ризиків його ухилення від суду, вчинення перешкод до встановлення об`єктивної істини в інший спосіб».
Також вказує, що в обґрунтування клопотання прокурор без будь-яких підстав зазначає, що ОСОБА_17 , опинившись на волі, буде вживати всіх заходів до уникнення кримінальної відповідальності, посилаючись на доведеність вини ОСОБА_18 у інкримінованих йому злочинах та вдається до оцінки доказів, перебираючи на себе функції суду.
На думку захисту, прокурор відверто ігнорує вимоги національного та міжнародного законодавства, висловлюючи припущення про ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_18 , та прогнозує «з достатньо високим ступенем ймовірності його поведінку» тільки з підстав його обвинувачення в особливо тяжкому злочині, та припустити, що ОСОБА_17 , може ухилитися від слідства.
Вкотре прокурором зазначається як ризик, що, за наявною інформацією, більшість підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_17 переховується в Російській Федерації.
На переконання захисту, твердження прокурора не базується на будь-яких доказах, та виключає таку ймовірність з урахуванням даних про особу ОСОБА_18 , його поведінку як до арешту, так і в ході досудового слідства та судового засідання. Поведінка ОСОБА_18 протягом судових засідань свідчить, що саме він зацікавлений у встановленні об`єктивної істини у справі та доведенні своєї непричетності до інкримінованих йому злочинів.
Сторона захисту вважає, що прокурором не наведено будь-які докази, що виправдовують потребу в ізоляції ОСОБА_18 на час судового розгляду. А тому ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 повністю підтримали доводи захисника ОСОБА_9 .

4. Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію своїх захисників.

ІІ. Положення процесуального закону, якими керується суд при розгляді клопотання.

5. Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

6. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

7. Згідно з ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

8. Згідно з п.2, п.4 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

9. Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та (або) суду; а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ІІІ. Мотиви, якими керується суд при розгляді клопотання.

10. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 24 грудня 2020 продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 21.02.2021 включно. Однак у розгляді кримінального провадження оголошена перерва. У кримінальному провадженні триває стадія судові дебати. Ця обставина свідчить про необхідність невідкладного розгляду питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
11. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох тяжких злочинів, а також особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Неодноразовість перетину Державного кордону України на виїзд та в`їзд ОСОБА_7 , їх кількість та системність, з великою ймовірністю вказує на можливість обвинуваченого залишити територію України. Ці обставини не виключають ризику, що під впливом тяжкості покарання обвинувачений може переховуватися від суду та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню. В українському тлумачному словнику слово ризик - це усвідомлена можливість небезпеки. Таким чином слово «ризик» передбачає в кримінальному законодавстві можливі негативні наслідки в майбутньому.
Наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не є беззаперечними обставинами, що унеможливлюють незаконне перетинання ОСОБА_7 державного кордону України поза пунктами пропуску.
12. Згідно рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 в справі № 1-28/2017, акцентовано увагу на тому, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
13. Суд приходить до переконання, що ступінь раніше встановленого ризику не зменшилася, менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, об`єктивно не спроможний запобігти наведеним ризикам.
14. Конституційний Суд України в своєму рішенні №4р/2019 від 13.06.2019, у справі №3-208/2018(2402/18) зазначав, що обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19.10.2009 №26-рп/2009).

15. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 листа №511-550/0/4-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011).

16. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти учасників акцій протесту «Євромайдану», а також в співучасті у вчиненні вбивства одного з них. У зв`язку з тим, що судовий розгляд цього кримінального провадження викликає суспільний резонанс на території України, він постійно висвітлюється як засобами масової інформації різними телеканалами, так і шляхом його он-лайн транслювання.
17. Продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства. Досягнення такої цілі становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого.

18. З огляду на це суд дійшов до переконання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів.
ІV. Недопустимість визначення розміру застави.

19. Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

20. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що спричинили загибель людини. З цих підстав суд вважає недопустимим визначення застави обвинуваченому.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд,
ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_12 про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою - задовольнити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Києва, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому в АДРЕСА_1 , продовжити строк тримання під вартою до 24 години 00 хвилин 12 квітня 2021 включно.
ОСОБА_7 утримувати в ізоляторі тимчасового тримання Головного управління Національної поліції в м. Києві (м. Київ пров. Косогірний, 7).
Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали буде проголошено о 08:50 год. 16.02.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_19 -

ОСОБА_20