Єдиний унікальний номер 728/922/21
Номер провадження 1-кс/728/206/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А :
05.05.2021 слідчий СВ відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки MITSUBISHI GALANT, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року випуску, зеленого кольору.
30.04.2021 автомобіль марки MITSUBISHI GALANT, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року випуску, зеленого кольору був вилучений під час огляду місця ДТП та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, місце зберігання якого визначено у відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області.
На даний час, з метою встановлення істини у кримінальному провадженні, існує необхідність у проведенні ряду криміналістичних експертиз, зокрема транспортно-трасологічної експертизи та інженерно-технічної експертизи транспортного засобу. До того ж, є достатньо підстав вважати, що вищевказаний автомобіль міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна, просить накласти на нього арешт.
Слідчий, прокурор та володілець майна у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з постановою слідчого від 01.05.2021, автомобільмарки MITSUBISHI GALANT, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року випуску, зеленого кольору був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та залишений на зберігання на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області.
Положеннями абзацу першого ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів клопотання вбачається, що розпочато кримінальне провадження, в ході досудового розслідування в якому під час огляду місця ДТП 30.04.2021 було вилучено та, відповідно до постанови слідчого від 01.05.2021, визнано речовим доказом автомобіль марки марки MITSUBISHI GALANT, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року випуску, зеленого кольору, яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , тому з метою запобігання можливості приховування даного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту у виді заборони розпоряджатися та користуватися.
У даному випадку, на думку слідчого судді, права власників та володільців вказаного майна не будуть порушені, оскільки це не позбавляє їх права, у разі необґрунтованого накладення арешту на майно, звернутися із клопотанням про скасування арешту майна відповідно до положень статті 174 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на автомобіль марки MITSUBISHI GALANT, д.н.з. НОМЕР_1 , 1995 року випуску, зеленого кольору, заборонивши будь-яким чином розпоряджатися та користуватися вказаним майном та залишити його на зберіганні на території майданчику тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1