Справа № 129/41/21
Провадження №11-кп/801/821/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000384 від 01.12.2020,
за апеляційними скаргами зі змінами прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

-визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, і призначено йому покарання за ч.1 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки і шість місяців.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 залишено тримання під вартою до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання вирішено рахувати з 09.12.2020 р., - дня обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні.
В строк покарання ОСОБА_7 зараховано:
-строк його попереднього ув`язнення з 09.12.2020 р. по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України, на день винесення вироку строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 становить 149 днів, що відповідає 149 дням (4 місяці 29 днів) позбавлення волі;
-час його перебування під вартою до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день перебування під вартою дорівнює одному дню перебування в місцях позбавлення волі.
Позов ОСОБА_10 задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 1246 грн. 80 коп., завдану злочином моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. та 1000 грн. витрат на правничу допомогу.
Також судовим рішенням вирішені питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що 30.11.2020 р. о 18-30 год. в м. Гайсин на тротуарі по вул. 1-го Травня біля багатоповерхового будинку № 117 ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном, підійшов до ОСОБА_10 та своєю рукою схопив належну їй сумку, з метою заволодіння нею почав її тягнути на себе, однак йому це не вдалося, тоді він різко вирвав з руки ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон «REDMI 4» MODEL: НОМЕР_1 на 32 GB вартістю 1246 грн. 80 коп. та втік, таким чином, відкрито його викравши, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму, а також завдав 5000 грн. моральної шкоди у вигляді душевних страждань, негативних переживань та болісних відчуттів від того, що сталося.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити йому більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що до часу взяття його під варту він проживав з цивільною дружиною і їх спільними трьома неповнолітніми дітьми, де він позитивно характеризувався, хоча про це і відсутні документальні підтвердження, а тому не погоджується з характеристиками що є у справі. Своїми діями він сприяв досудовому розслідуванню. Для того щоб компенсувати завдану ним шкоду та мати можливість допомагати своїй сім`ї, він просив суд призначити йому більш м`яке покарання або іспитовий строк. Також наголошує на тому, що він повністю визнає свою вину у вчиненому та щиро розкаюється і зобов`язується відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, а також належно себе вести.
В апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. У резолютивній частині вироку зазначити, що початок строку відбування покарання рахувати ОСОБА_7 з дня набрання вироком законної сили. В решті просить вирок залишити без змін.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд дійшов вірного висновку про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання ОСОБА_7 по день набрання вироком законної сили. Проте, судом невірно зазначено те, що строк відбування його покарання слід рахувати з дня обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що суперечить вимогам ст. 374 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
В доводах апеляційної скарги посилається на те, що з урахуванням встановлених обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 та його характеристик, а також відсутності у матеріалах справи документального підтвердження перебування ОСОБА_7 під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, місцевий суд мав достатні підстави для призначення йому більш м`якого покарання в межах санкції статті 186 ч. 1 КК України.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану ним та його захисником апеляційні скарги та наполягав на їх задоволенні, посилаючись на викладені у них доводи. Також покладався на розсуд суду щодо задоволення поданої прокурором апеляційної скарги зі змінами до неї.

Прокурор наполягав на задоволенні поданої прокурором апеляційної скарги зі змінами до неї, посилаючись на її доводи. Також заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, посилаючись на їх безпідставність.
Захисник ОСОБА_9 надіслав апеляційному суду заяви у яких зазначив, що повноваження ОСОБА_7 йому були надані як адвокату тільки на написання апеляційної скарги без повноважень брати участь у судових засідань, а тому просив поводити судовий розгляд у його відсутність, апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити. За таких підстав обвинувачений та прокурор не заперечували проти судового розгляду без участі захисника. Окрім того, клопотань від обвинуваченого про призначення йому захисника до суду не надходило.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилася та не повідомила суду про причини своєї неявки. Окрім того, в суді першої інстанції письмово просила обвинуваченого покарати на розгляд суду, а також задовільнити її позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 1246 грн. 80 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. за надання правничої допомоги, справу розглянути без неї (а.с.46). За таких підстав згідно ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд відбувся у її відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Також відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг як обвинуваченого так і його захисника щодо наявності обґрунтованих підстав для зміни вироку місцевого суду щодо ОСОБА_7 через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Так, відповідно до вимог статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 65-67 КК України та взяв до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходив із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , судом в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, а також дані, які характеризують його.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевим судом відповідно до вимог статей 50, 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховано те, що місцевий суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_7 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку. Також призначаючи покарання обвинуваченому, судом врахована обставина, що пом`якшує його покарання, а саме щире каяття, а також його посередні характеристики.
Разом з тим, судом враховано і те, що ОСОБА_7 згідно ст.12 КК України вчинив нетяжкий корисливий злочин в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, що є обставинам, що обтяжують його покарання, що вказує на наявність у нього стійких злочинних нахилів, а тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що його виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів можливо лише за умови призначення йому покарання у виді позбавлення волі та реального його відбування.
При цьому, апеляційний суд не може погодитись з твердженням обвинуваченого про те, що судом не було враховано перебування ОСОБА_7 у цивільному шлюбі та наявність у нього трьох неповнолітніх дітей, оскільки такі докази в матеріалах кримінального провадження відсутні. Окрім того, як вбачається із довідки та характеристики, виданих старостою с. Максимівка Черкаської області від 14.12.2020 ( а.к.п. 54,55), ОСОБА_7 проживає одиноко, постійного місця роботи немає, зловживає спиртними напоями, в громадському житті села участі не приймає. Також як вбачається із заяви потерпілої ОСОБА_10 (а.к.п 46) вона підтримала свій цивільний позов повністю та в разі визнання ОСОБА_7 винним просила суд покарати на розсуд суду, що свідчить також про відсутність добровільного відшкодування заподіяної шкоди.
Окрім того, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що місцевим судом на його думку помилково визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 у своїх пояснення з приводу вчиненого ним, дав суду покази про те, що даний злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Про це ж він підтверджує і поданій ним особисто апеляційній скарзі.
При розгляді кримінального провадження за поданими апеляційними скаргами апеляційний суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Щодо вимог апеляційної скарги зі змінами прокурора, то суду апеляційної інстанції погоджується з її вимогами, оскільки вони дають достатні обґрунтовані підстави для зміни оскаржуваного вироку, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді гайсинського районного суду від 09.12.2020 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали починається з 09.12.2020.
Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , місцевий суд дійшов вірного висновку про необхідність зарахування йому попереднього ув`язнення в строк покарання згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України.
Проте, в порушення вимог ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку судом невірно визначено початок строку відбування покарання засудженим, який у даному випадку має рахуватися з дня набрання вироком законної сили.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Гайсинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України в частині відрахування початку строку відбування покарання - змінити.
У резолютивній частині вироку зазначити початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили, тобто з 25.06.2021 року.
В іншій частині вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2021 року - залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4