Справа № 524/1018/20
Провадження № 1-кп/524/105/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого - ОСОБА_9

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000132 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта неповна середня, навчається у Кременчуцькому ліцеї №13 «Авіор», працюючого по найму, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.02.2020 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст. 186, ст..ст. 75, 104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2020, близько 22.00 години, ОСОБА_7 перебував біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_9 . Під час їх спілкування у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , повторно, погрожуючи витягти пістолет і здійснити постріли по ногам потерпілого, вимагав передати йому мобільний телефон. Сприймаючи погрози щодо застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, реально, ОСОБА_9 віддав свій мобільними телефоном «Samsung Galaxy A 10 S» в корпусі чорного кольору ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 116/Кр від 27.01.2020, вартість вищезазначеного мобільного телефону складає 2493,33грн. Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на зазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 09.01.2020 року пішов гуляти з своєю дівчиною та новою компанією. Один із хлопців цієї компанії на ім`я ОСОБА_11 сказав, що в нього є проблема з потерпілим ОСОБА_12 , а саме, що він забрав його годинник. Він вирішив допомогти розібратися та ввечері того ж дня, разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пішли до потерпілого додому. Коли прийшли в будинок потерпілого він пішов до дверей. Постукав, відчинила матір потерпілого, яка побачивши ОСОБА_11 пішла з ним розмовляти. Вийшов потерпілий. Він сказав потерпілому, що хоче порозмовляти з ним. Разом вийшли на вулицю. Біля під`їзду він почав ставити питання потерпілому щодо повернення ОСОБА_11 годинника. Потерпілий заперечував, казав, навпаки ОСОБА_13 забрав у нього годинник. Поспілкувавшись, потерпілий пішов у під`їзд, а він, ще трохи постояв , після чого поїхав додому. Наступного дня до його дівчини зателефонувала мати потерпілого та почала казати, що він забрав телефон у її сина. Ввечері він зустрівся з матір`ю потерпілого, під час зустрічі викликали поліцію. Зазначив, що телефоном потерпілого він не заволодівав, взагалі його в руки не брав. Під час розмови з потерпілим жодних погроз на його адресу не висловлював.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 пояснила, що є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_7 . Про те, що відбувалось 09.01.2020 син їй нічого не розповідав. Їй зателефонувала дівчина сина та повідомила, що ОСОБА_15 забрали до поліції. Потм подзвонив сам ОСОБА_15 та попросив її приїхати в поліції. Вона сказала, що не зможе це зробити. Пізніше син приїхав додому на таксі.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченним, його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що з обвинуваченим знайомий не був. 09.01.2020 був у себе вдома. Близько 21-30 хтось подзвонив. Двері відчинила мати. Там був обвинувачений, який попросив його вийти. Він, разом із мамою вийшов у під`їзд. Там окрім обвинуваченого були ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Обвинувачений попросив вийти на вулицю, він погодився та пішов із ним на вулицю. На вулиці почалась розмова про годинник, який він колись дав ОСОБА_18 . Обвинувачений почав казати, щоб він віддав свій телефон, як гарантію того, що будуть повернуті гроші. Він відмовлявся віддавати свій телефон. Потім обвинувачений почав погрожувати, що силою забере телефон. Сказав, що дістане пістолет та буде стріляти йому по ногам. Злякавшись він віддав свій телефон «Samsung Galaxy A 10 S» обвинуваченому. Отримавши телефон обвинувачений пішов, а він повернувся додому. Про те, що сталося матері розповів лише на наступний день.

- показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що потерпілий її син. 09 січня 2020 року до них додому прийшов обвинувачений, якого вона бачила вперше, та попросив вийти сина щоб поговорити. З обвинуваченим були також ОСОБА_17 та ОСОБА_19 . Син вийшов з обвинуваченим на вулицю, потім повернувся. Наступного дня син сказав, що у нього немає телефона та що телефон забрав обвинувачений. Чоловік подзвонив до ОСОБА_18 та сказав, щоб повернули телефон сина. Ввечері знову набрали ОСОБА_18 , однак той не відповідав. Після цього з чоловіком та сином поїхали до бабусі ОСОБА_18 . Вона викликала ОСОБА_11 з батьком. Вони прийшли, почали розмовляти. Під час розмови їй дали телефон обвинуваченого. Вона йому зателефонувала, але той почав все заперечувати, після чого звернулась до полції.

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду пояснив , що обвинуваченого знає, живуть в одному районі. Приблизно в райоі Нового року йому зателефонував один знайомий та сказав, що продається мобільний телефон Самсунг. Він погодився його купити. Потім до нього прийшов обвинувачений та приніс телефон Самсунг, який він купив за 2000 грн. Через деякий час приїхали працівники поліцї, які вилучили цей телефон.

- показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що обвинуваченого знає, як сусіда. Гуляла з друзями. Також з нею був ОСОБА_18 з обвинуваченим. Під час прогулянки обвинувачений запитав чи є у когось зайвий телефон, щоб ним можна було скористатися. ОСОБА_18 сказав, що може запитати у потерпілого. Потім всі пішли в будинок де проживає вона та потерпілий. Вона з ОСОБА_18 стояла в під`їзді, а обвинувачений пішов до потерпілого. Вийшла мати потерпілого. Потім вийшов потерпілий та разом з обвинуваченим пішов на вулицю. Хвилин через 10 мати почала шукати потерпілого, звонити йому, але він не брав трубку. Коли ОСОБА_22 повернувся, сказав, що обвинувачений йому погрожував, казав, що у нього в кишені пістолет і забрав його мобільний телефон.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив , що знає обвинуваченого та потерпілого. Взимку 2020 року гуляв разом із обвинуваченим. Зустріли ОСОБА_24 . ОСОБА_25 запитав, чи є в когось зайвий телефон для користування. Пішли проводжати ОСОБА_14 . Обвинувачений пішов до потерпілого. Вийшов ОСОБА_26 та його мама. Обвинувуачений з потерпілим вийшли на вулицю. Коли потерпілий повернувся сказав, що ОСОБА_25 забрав його мобільний телефон при цьому чимось погрожував.

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.01.2020 року, відповідно до якого представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 повідомила, що 09.01.2020 року о 22-00 год. біля 1 під`їзду буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_27 шляхом погроз застосування насильства заволодів мобільним телефоном «Самсунг» у її неповнолітнього сина ОСОБА_9 ;

- рапортом інспектора роти №4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_28 , згідно якого 10.01.2020 року, під час патрулювання у складі АП 118, він отримав виклик «вимагання». В ході спілкування з ОСОБА_10 було з`ясовано, що ОСОБА_7 з застосуванням погроз відкрито заволодів мобільним телефоном її сина ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 09.01.2020 року приходила до її сина ОСОБА_9 за місцем їх проживання та про щось спілкувалися;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 09.01.2020 року шляхом погроз заволоділа його мобільним телефоном;

- світлокопіями фіскального чека з магазину «Comfy» на покупку мобільного телефону «Samsung Galaxy A 10 S»;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.02.2020 року та відтворенним в судовому засіданні відеозаписом до нього, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_9 розказав та показав, де та при яких обставинах відбулось заволодіння його майном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.01.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка на початку січня 2020 року продала йому мобільний телефон «Samsung Galaxy A 10 S»;

-протоколом огляду предмету від 23.01.2020 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон «Samsung Galaxy A 10 S»;

- висновком експерта №116/Кр від 27.01.2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A 10 S» 2019 в корпусі яорного кольору бувшого у використанні в справному стані, придбаного 14.10.2019 року станом на час проведення експертизи може становити 2493,33 грн.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_7 як особу, з якою він гуляв 09.01.2020 року та яка зі слів потерпілого ОСОБА_9 заволоділа його телефоном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2020 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_7 як особу, з якою вона познайомилась 09.01.2020 року та яка вийшла з під`їзду разом з ОСОБА_9 ;

-речовими доказами.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

За клопотання сторони захисту судом, у якості свідка була допитана дівчина обвинуваченого ОСОБА_29 , до показань якої суд ставиться критично та не бере їх до уваги, оскільки 09 січня 2020 року вона разом з обвинуваченим та іншими свідками до будинку потерпілого не їздила, а покинула їхню компанію значно раніше. Про події , які відбувались 09 січня 2020 року їй відомо лише зі слів інших осіб. Натомість підтвердила, що наступного дня потерпілий , його мати та батько шукали обвинуваченого з метою повернення телефону та вона разом із ним приїздила до потерпілих.

Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження позиція обвинуваченого, що телефоном потерпілого він не заволодівав. Така версія сторони захисту повністю спростовується показаннями потерпілого, який будучи безпосередньо допитаним у судовому засіданні, вказав на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення. Його показання є послідовними, логічними та узгоджуються з показаннями свідків та іншими доказами. Підстав для критичної оцінки показань потерпілого судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація особи не дискредитована, довіра до її показань не підірвана.

До доводів сторони захисту, щодо застосування до обвинуваченого недозволених методів досудового слідства суд ставиться критично. Вказані твердження були предметом відповідного ефективного розслідування. Так на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука до ЄРДР за №0001130 від 28 липня 2020 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Досудове розслідування здійснюється слідчим першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованим у місті Полтаві. Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві від 30.03.2020 було закрито кримінальне провадження №0001130 у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ознак складу злочину передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

На думку суду, обвинувачений не визнаючи своєї вини та вказуючи, що не вчиняв злочину, намагається уникнути кримінальної відповідальності за фактично вчинені дії.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, правову позицію Верховного суду викладену у постанові по справі № 760/19858/16-к від 08.10.2019 року, а також роз`яснення пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до яких : При розмежуванні вимагання і грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно. Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання».

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Головним критерієм реальності погрози є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий пояснив, що спочатку він не хотів віддавати обвинуваченому свій телефон і лише після того, як ОСОБА_7 , тримаючи одну руку в кишені куртки, почав йому погрожувати застосуванням насильства, в тому числі пострілів по ногам, злякався, що погроза може бути реалізована та передав обвинуваченому свій телефон. Про те, що обвинувачений погрожував застосуванням насильства потерпілому останній також розповів свідкам ОСОБА_23 та ОСОБА_21 , до яких повернувся одразу ж після того, як ОСОБА_7 заволодів телефоном потерпілого. Об`єктивних підстав вважати, що в момент висунення вимоги про передачу майна (мобільного телефону) потерпілий не вбачав у діях обвинуваченого реальної загрози своєму здоров`ю, судом не встановлено.

Разом із цим суд вважає що в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.

Так , відповідно до ч.1 ст.32 КК повторністю злочинів визнається скоєння двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті «Особливої частини» цього кодексу. Як зазначив Верховний суд у постанові від 15 травня 2019 року по справі №484/3214/17 у цілях кваліфікації злочину наявність чи відсутність кваліфікуючої ознаки повторності необхідно встановлювати, виходячи з тих обставин, які існували на час скоєння злочину, а не на час постановлення вироку чи рішення суду вищої інстанції, такий саме підхід було застосовано ВС у справі №520/6591/15-к.

У постанови Верховного суду від 14.09.2020 року №591/4366/18 вказано, що у ситуації коли в одному провадженні розглядається два і більше епізодів вчинення тотожніх злочинів не має значення була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин; проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно одніє особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожній чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

Попередній вирок, яким ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст. 186 КК України ухвалено 11.02.2020 року. Станом на 09.01.2020 року (дата вчинення злочину за цим вироком) дії ОСОБА_7 не мали ознаки повторності.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

За встановленими обставинами, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що ОСОБА_7 своїми умисними діями які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України та його винуватість доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого. Виходячи зі змісту ст. 105 КК України підстав для застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання суд не вбачає.

ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем навчання та проживання характеризується посередньо; злочин вчинив будучи неповнолітнім.

Відповідно до досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення є середньою, виправленння його без позбавлення волі можливе та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження нових кримінальних правопорушень, йому має бути призначене необхідне й достатнє покарання у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання суд виходить з вимог ч.4 ст.70 КК України, оскільки встановлене судом кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив до ухвалення вироку Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.02.2020 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 186, ст.ст. 75, 104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
В той же час з урахуванням сукупності пом"якшуючих винуватість обвинуваченого обставин, встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення у їх сукупності, особи обвинуваченого, умов його життя та виховання, впливу дорослих, рівень розвитку, інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, даних досудової доповіді, суд приходить до переконання про можливість на підставі ст. 75, 104 КК України звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст.. 76 КК України.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного попереднім вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.02.2020 року більш суворим, призначеного цим вироком остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, поклавши відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, а також виконувати заходи, передбачені відповідною пробаційною програмою.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 628,04 грн. стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази по справі: документи на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 10 S» - зберігати в матеріалах кримінального правопорушення; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A 10 S» - повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: