СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6584/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2021 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001163 від 24.12.2020 року,-
встановив:
10.08.2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника арештованого майна - ОСОБА_6 , звернулась до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого суддів від 10.06.2021 року та повернення власнику майна ОСОБА_6 майно, вилучене під час обшуку 03.06.2021 року за його місцем проживанні за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ні власник майна, ні його представник не були присутніми під час розгляду клопотання про арешт майна, та вилучене майно не може бути використане як доказ у даному кримінальному провадженні.
Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги клопотання підтримала в повному обсязі.
Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 та слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечували, вказавши, що арешт на вказане майно був накладений правомірно.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, вислухавши доводи адвоката, прокурора та слідчого, приходить до наступник висновків.
Встановлено, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001163 від 24.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.2 ст.249 КК України.
10.06.2021 року слідчим суддею Святошинського районного суду м.Києва задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_7 та винесено ухвалу по справі №759/12345/21 про накладення арешту на речові докази, які вилучені 03.06.2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказйм злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 вказаного Кодексу, арешт майна допускається з метою забезпечення:збереження речових доказів;спеціальної конфіскації;конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні oб"єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У рішенні Європейського суду з прав людини справа «Будченко проти України» в розділі «Оцінка суду» встановлено: п. 40 «Суд нагадує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що арешт вищезазначеного майна не підлягає скасуванню, а клопотання не підлягає задоволенню, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, а тому клопотання про скасування арешту майна, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, задоволенню не підлягає, оскільки досудове розслідування триває, та потребує подальшого з`ясування.
Керуючись вимогами ст.ст.7, 9, 22, 98, 170-174, 369-372 КПК України, -
постановив:
У задоволенені клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка представляє інтереси ОСОБА_6 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001163 від 24.12.2020 року, - відмовити.
Ухвала слідчого судді оскраженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та оголошено 20 хв. 19.08.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1