Справа № 711/776/21
Номер провадження 1-кп/711/256/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження за звинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверове Городищенського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не судимого, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 приблизно о 2 годині 19 листопада 2020 року, діючи з умислом на заволодіння чужим майном відчинив двері автомобіля «ВАЗ-21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився неподалік фірми «Кречет», розташованої у м. Черкаси, вул. Гуржіївська, 48. Після цього з автомобіля таємно викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_6 автомобільну магнітолу «Fantom FP-350» вартістю 325 грн., акумуляторну батарею марки «Forsа 60» вартістю 1585 грн.46 коп. і вимикач запалювання 2101-70 продукції «Лого-Д» вартістю 122 грн. 66 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим чужим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на 2033 грн.12 коп.

Зазначеними умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім того, біля 23 години 50 хвилин 30 листопада 2020 року обвинувачений ОСОБА_5 виявив біля будинку № 180 по вул. Нарбутівській у м. Черкаси автомобіль «ВАЗ-2103» реєстраційний номер НОМЕР_2 . З метою повторного викрадення чужого майна обвинувачений пошкодив вікно дверей і проник до салону автомобіля, у якому, зокрема, зберігалося чуже майно. Далі обвинувачений таємно викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_4 : електричний бензонасос марки «Aurora Fuel PUMP» вартістю 356 грн.71 коп., автомобільну магнітолу «LG» вартістю 333 грн.33 коп., автомобільну магнітолу виробництва Китай вартістю 416 грн.66 коп., 2 флакони мастила «NM-40» вартістю 45 грн.48 коп., упаковку скоб « TOPEX» вартістю 20 грн.03 коп., упаковку скоб «TECHNICS» вартістю 18 грн.30 коп., а всього на суму 1190 грн.51 коп., а також інші предмети, які не мають цінності, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Зазначеними умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно і поєднане з проникненням у сховище.

Вина обвинуваченого у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень доведена наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав та пояснив, що у зв`язку із відсутністю коштів вирішив вчинити крадіжки. 19.11.2020 він виявив, що в автомобілі «ВАЗ» не зачинені двері, тому відчинив їх і проник до салону, звідки викрав автомагнітолу і вимикач запалювання. Далі відкрив кришку капота і від`єднав акумуляторну батарею. Все викрадене відніс і сховав з метою продажу.

Увечері 30.11.2020 він з метою вчинення крадіжки за допомогою викрутки пошкодив вікно і відчинив двері автомобіля «ВАЗ». В салоні він знайшов дві автомагнітоли, циліндрові замки, форсунки, дві упаковки будівельних скоб, свічки запалювання і від`єднав динаміки. Після цього із салону проник до багажника і забрав звідти бензонасос. Все викрадене заховав, але невдовзі був затриманий поліцейськими і видав їм викрадені предмети, які не встиг продати.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що в його автомобілі, який стояв уночі біля двору, було пошкоджено скло. Із салону автомобіля викрадено дві автомагнітоли і 4 динаміки, а також інші речі. які він тимчасово зберігав у ньому: 3 замки, свічки запалювання, бензонасос, 2 флакони мастила, 2 упаковки будівельних скоб.

Суду надано висновки товарознавчих експертиз, якими визначено вартість викраденого майна у потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_4 :

- автомобільної магнітоли «Fantom FP-350» - 325 грн.;

- акумуляторної батареї «Forsа 60» - 1585 грн.46 коп.;

- електричного бензонасоса «Aurora Fuel PUMP» - 356 грн.71 коп.;

- автомобільної магнітоли «LG» - 333 грн.33 коп.;

- автомобільної магнітоли виробництва Китай - 416 грн. 66 коп.;

- двох флаконів мастила «NM-40» - 45 грн.48 коп.,

- упаковки скоб « TOPEX» - 20 грн.03 коп.;

- упаковки скоб «TECHNICS» - 18 грн.30 коп.

За висновками криміналістичної експертизи виявлені при огляді автомобіля «ВАЗ-2103» реєстраційний номер НОМЕР_2 потерпілого ОСОБА_4 два папілярні сліди залишені обвинуваченим ОСОБА_5 .

З постанов про визнання предметів речовими доказами встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 видав поліцейським викрадене у потерпілих майно.

Проаналізувавши зазначені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 19.11.2020 таємно викрав чуже майно з автомобіля потерпілого ОСОБА_6 . Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України з кваліфікуючою ознакою «проникнення у сховище», а також йому інкриміновано, що він проник до автомобіля шляхом пошкодження замків передніх дверей. Обвинувачений, не заперечуючи своєї винуватості, стверджує, що двері автомобіля не були закриті на замок і він не пошкоджував замок. Ця частина обвинувачення не доведена. Суду надано протокол огляду, у якому зазначено, що механічні пошкодження на автомобілі потерпілого ОСОБА_6 відсутні.

Суд виходить із того, що відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Також суд бере до уваги, що за визначенням, передбаченим ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III, автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій.

При цьому легковий автомобіль автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки (п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

Одночасно салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволяють використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

З цього випливає, що автомобіль (його салон, багажне відділення) у певних випадках може бути визнаний сховищем, якщо в ньому постійно чи тимчасово зберігається майно, яке не є частиною автомобіля. У даному випадку, виходячи з того, що акумуляторна батарея використовується як додаткове джерело електроенергії в бортовій мережі при непрацюючому двигуні і для запуску двигуна автомобіля, автомагнітола вмонтована у передню панель автомобіля, а деталь у вигляді вимикача запалювання містилась в автомобілі як запасна частина, суд робить висновок, що ці предмети не зберігались у автомобілі. У випадку викрадення з автомобіля вузлів, агрегатів, пристроїв та інших елементів конструкції, з яких складається автомобіль, кваліфікуюча ознака «проникнення у сховище» не повинна застосовуватись.

У зв`язку з викладеним суд кваліфікує вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушенняза ч.1 ст. 185 КК України. При цьому керується положеннями ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а також враховує положення ч.3 ст. 337 КПК і з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод виходить за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, тому що це покращує його становище.

Разом з тим, автомобіль потерпілого ОСОБА_4 підпадає під ознаку сховища, тому що в ньому тимчасово зберігались не тільки запасні частини, а й інше майно потерпілого бензонасос, мастило і будівельні скоби. У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 з проникненням до іншого сховища повторно таємно викрав чуже майно у потерпілого ОСОБА_8 , його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції частин статті, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, суд враховує обставини їх вчинення та ступінь їх тяжкості, дані про особу винного і обставини, що пом`якшують його покарання.

Пом`якшує покарання ОСОБА_5 повне визнання своєї вини і те, що він видав викрадене майно, чим сприяв відшкодуванню завданої шкоди. Він не судимий, але не працює. Органом досудового розслідування не зібрано у повному обсязі докази, які характеризують обвинуваченого. З його показань встановлено, що він із семи років виховувався в школі-інтернаті без батьківського піклування. Втративши документи, обвинувачений не міг офіційно працевлаштуватись. Суд враховує те, що він досить молодий за віком і опинився у скрутній ситуації, у зв`язку з чим вирішив вчинити кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому за сукупністю кримінальних правопорушень слід призначити покарання у мінімальному розмірі.

Ті обставини, що обвинувачений не судимий, повністю визнав себе винуватим і своєю процесуальною поведінкою під час досудового розслідування сприяв відшкодуванню завданої потерпілим шкоди, переконують суд у тому, що його виправлення і перевиховання можливе без відбування покарання, тому приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням і скасовує застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні долі речових доказів суд керується положеннями ст. 100 КПК України та вважає за необхідне зберігати в матеріалах кримінального провадження папілярні сліди, а предмети викрадення залишити у розпорядженні потерпілих.

Цивільний позов не заявлено, із обвинуваченого потрібно стягнути процесуальні витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК і ч.3 ст. 185 України, і призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці;

-за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасувати застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду, якщо до нього такий запобіжний захід не застосовано у інших кримінальних провадженнях.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 5557 грн.30 коп.

Речові докази: предмети викрадення залишити у розпорядженні потерпілих, папілярні сліди зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Головуючий: ОСОБА_1