Єдиний унікальний номер 205/6795/21
Провадження № 1-кс/205/1256/21
УХВАЛА

11 серпня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000683 від 04.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 року до суду надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий посилався на те, що 03.08.2021 року до ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , про те що 17.01.2020 року невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа майном заявника. Сума збитків встановлюється.

Вказаний факт було зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000683 від 04.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В ході досудового слідства було допитано у якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що його батькам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , a також його племіннику ОСОБА_7 належать на праві спільної часткової власності 52/100 частини квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , а саме квартира АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.01.1998 року на підставі розпорядження 32184-П ВАТ ДМ3 iм. Петровського.

Його мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . До моменту смерті вони були зареєстровані і проживали в квартирі АДРЕСА_4 , на даний момент ОСОБА_6 залишається зареєстрованим за зазначеною адресою, також за зазначеною адресою зареєстроване місце проживання ОСОБА_7 . Він прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_6 шляхом звернення до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори 22 червня 2012 року з заявою про прийняття спадщини, спадщину після смерті матері ОСОБА_5 прийняли ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . На даний момент при зверненні до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на частку квартири АДРЕСА_4 , йому стало відомо, що 13.01.2020 року державним реєстратором ОСОБА_8 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Дніпропетровська область, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: реєстраційний НОМЕР_1 , виданого 25.01.2019 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради і згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50688867 від 17.01.2020 р., виконаний запис про право власності (спільна часткова) в розмірі 52/100 частини ОСОБА_9 . ОСОБА_9 з зовсім невідомою йому людиною, який ніколи не мав вiдношення до його сім`ї. З зазначених підстав державний нотаріус Другої дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 10.06.2020 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Також було встановлено, що 25.01.2019 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_11 видане свідоцтво про право власності, серія та номер: реєстраційний НОМЕР_2 , як це стало можливим при наявності права власності на зазначені 52/100 частки квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.01.1998 року.

Станом на сьогоднішній день згідно з витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно власниками квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , є 52/100 ОСОБА_9 . Вказана особа йому раніше не знайома і жодного відношення до його родини він не має.

На підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 , виданого 25.01.2019 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_9 , належить 52/100 квартири АДРЕСА_4

Однак, згідно інформаційної довідки Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 03.07.2020 року свідоцтво про право власності на 52/100 частки квартири спільного заселення АДРЕСА_5 з реєстраційним номером № 11Л-19 від 25.01.2019 року органом приватизація не видавалось.

Також згідно інформації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділ обліку проживання фізичних осіб № 14/5 5036 стало відомо, що відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 з 07.06.1966 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та з реєстраційного обліку не знятий. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_6 , (20.02.2012 року) становить 1 (одна) особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 14.04.1981 року по теперішній час. Відповідно до даних картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 з 07.06.1966 року до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), знята з реєстраційного обліку 04.07.2007 року. Склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) становить дві особи: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 14.04.1981 року. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований з 07.06.1966 до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та з реєстраційного обліку не знятий.

До матеріалів кримінального провадження долучено довідку КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» № 3812 від 23.03.2020 року, згідно якої стало відомо, що станом на 31.12.2012 року в матеріалах інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_7 , містяться відомості щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , як частини квартири спільного заселення квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_8 на підставі свідоцтва про право власності виданого на 52/100 ч (складаються з квартир АДРЕСА_2 ) від 27.01.1998 року ВАТ ДМЗ ім. Петровського згідно розпорядження № 2184-П на гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 249 п за реєстровим № 12.

Таким чином, в діях ОСОБА_9 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

04 серпня 2021 року до слідчого відділу ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання від потерпілого ОСОБА_4 про накладання арешту на квартиру квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3

04 серпня 2021 року квартира АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 визнана речовим доказам по кримінальному провадженню.

У своєму клопотанні слідчий просив накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно із ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, однак їх неявка згідно вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у клопотанні про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Другий абзац частини першої статті 170 КПК України зазначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Постановою старшого слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 від 04.08.2021 року квартиру АДРЕСА_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженню № 0000683.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вищевказані предмети відповідають критерію речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, могли зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення на них арешту.

Враховуючи, що вказана квартира є важливим речовим доказом та з метою запобігання можливості її приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, відчуження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти на неї арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-172, 175 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000683 від 04.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт (із забороною на відчуження, розпорядження) на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 з метою забезпечення збереження речового доказу.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1