490/3870/21 01.09.2021
н/п 1-кп/490/441/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/3870/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000650, відомості про яке внесено 26.06.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Українка, Нововоронцовського р-ну, Херсонської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше судимого вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 01.06.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, із іспитовим строком два роки на підставі ст. 75 КК України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30.06.2017р. громадянина ОСОБА_7 , призваного Нововоронцовським РВК Херсонської обл., на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2017 №32-РС прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня строком на три роки, та призначено на посаду курсанта військової частини НОМЕР_1 .

04.12.2017р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.12.2017 №172-РС матроса ОСОБА_7 призначено на посаду майстра - номера обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

06.12.2017 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.12.2017 №275 матроса ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та вважати таким, що посаду майстра номера обслуги 2-го розрахунку 1-го артилерійського взводу 2-ї артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 прийняв.

02.06.2020р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2020 №61-РС матроса ОСОБА_7 призначено на посаду номер обслуги артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

02.06.2020р. наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.06.2020 №116 матроса ОСОБА_7 призначеного на посаду номер обслуги 1-го розрахунку 2-го артилерійського взводу 2-ої артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 30.06.2017р., тобто з моменту зарахування ОСОБА_7 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_7 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, матрос ОСОБА_7 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, матрос ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 04.06.2020р. о 08 год. 00 хв. матрос ОСОБА_7 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) та незаконно перебував поза її межами за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.

Разом з тим, 24.05.2021р. о 10 год. 00 хв. матрос ОСОБА_7 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 провину визнав у повному обсязі та пояснив суду, що з 2017 року він є військовслужбовцем ЗСУ. Так, зі слів обвинувачуваного, проходячи службу у військовій частині НОМЕР_2 , 04.06.2020 року він вчасно не з`явився для проходження служби у військову частину а повернувся до місця свого мешкання у Херсонську область. ОСОБА_7 зазначив, що причиною його вчинку виявилися побутові умови та скрутне фінансове становище, оскільки йому не було надано казарму для проживання. Разом із тим, обвинувачений показав суду, що розумів караність свого вчинку, а тому просив суд дати йому ще один шанс для виправлення, незважаючи на попередній вирок суду, оскільки він добровільно з`явився 24.05.2021 року до ДБР у м. Миколаєві.
ОСОБА_7 просив суд суворо його не карати, оскільки він зробив для себе належні висновки та щиро кається у скоєному.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_7 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_7 винуватий у його вчиненні, так як він, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнає рецедив злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, має постійне місце мешкання, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, який раніше судимий, отже належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушенн, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Судом встановлено, що після постановлення вироку Каланчацького районного суду Херсонської області від 01.06.2020 року, але до повного відбуття покарання за вказаним вироком суду, ОСОБА_7 вчинив новий злочин, у зв`язку із чим, суд вважає, що обвинуваченому остаточне покарання необхідно призначити на підставі вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 368, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років 6-ти (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 01.06.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4-х (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк початку відбуття покарання ОСОБА_7 слід раховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1