233 № 233/2169/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ відділу поліції № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , який є представником володільця майна ОСОБА_6 , який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, про скасування арешту майна по матеріалам досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 17 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2021 року до слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який є представником володільця майна ОСОБА_6 , який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, про скасування арешту майна по матеріалам досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 17 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України

В обґрунтування клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт трактору МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 . Дружиною останнього є ОСОБА_6 та вказаний трактор є спільною сумісною власністю, оскільки набутий за час шлюбу. ОСОБА_6 має рівні права на володіння, користування і розпорядження майном і наклавши арешт на вказане майно, слідчий суддя порушив її Конституційні права щодо обмеження в частині володіння, користування і розпоряджання майном. Крім того, такий арешт застосовано за відсутності умов та підстав застосування арешту, оскільки слідчим суддею мало бути враховано: - правову підставу арешту майна; - можливість використання майна як доказу (слідчим та прокурором не доведено, що вказаний трактор є речовим доказом (постанова слідчого є формальною) або застосування щодо нього конфіскації; - наявність обґрунтованої підозри; - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; - розумність та співрозмірність обмеження права власності; - а також наслідки арешту для третіх осіб (слідчий суддя не перевірив, чи зібрали органи досудового розслідування вагомі докази, які дають право на вручання у права ОСОБА_6 мирно володіти майном, що перебуває на законних підставах у власності останньої ( ОСОБА_8 позбавлена можливості користуватися особистим майном, здійснювати додаткові за робітки, шляхом надання послуг оренди). Не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України. Крім того, ухвала слідчого судді є формальною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки не вбачається зв`язку між обставинами, що розслідуюся в кримінальному провадженні та тактором, на який накладено арешт матеріали не містять доказів того, що трактор МТЗ-80 має відношення до кримінально-протиправної діяльності будь-яких осіб.
Володілець майна ( ОСОБА_6 ) та представник адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Розгляд клопотання проведено за відсутності останніх.

Слідчий СВ ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання щодо скасування арешту майна, адже слідчим суддею було накладено арешт на майно: трактор МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів, яким є вищезазначений трактор. По кримінальному провадженню не прийнято остаточне рішення, оскільки досудове розслідування триває у зв`язку зі чим в подальшому застосуванні цього заходу не відпала потреба.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав слідчого, просив відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали додані до клопотання та матеріали справи № 233/2169/21, за якими було накладено арешт на майно, суд дійшов до наступного висновку.
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000233 від 17 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2021 року накладено арешт на майно, в тому числі на трактор МТЗ 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (та перебував під керуванням водія ОСОБА_9 ) та заборонено відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином таким майном.
Як вбачається з ухвали слідчого судді 24 травня 2021 року відповідно до ст.ст. 170, 172-173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею було враховано правову підставу для арешту майна, те, що воно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України (відповідно постанови слідчого СВ ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 від 17 травня 2021 року визнано речовим доказом; згідно відомостей, зазначених в клопотанні слідчого вказаний трактор є майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати його предметом кримінального правопорушення, яке зберегло на собі його сліди, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження…) та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; обставини, які підтверджують, що незастосування заборони розпоряджатися таким майном призведе до пошкодження, псування, знищення майна або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Враховано і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження. Слідчий суддя не вбачав неспівмірної шкоди для інтересів власника майна / третьої особи (в матеріалах клопотання та доданих матеріалах не міститься жодних відомостей про наслідки такого арешту для третіх осіб, таких відомостей не надано ні власником / володільцем майна, ні його представником).
Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання про арешт майна встановлено, що клопотання подано з додержанням вимог ст. 171 КПК України: слідчим зазначено підставу, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Арешт накладено на вищезазначений трактор з метою забезпечення збереження речового доказу, що було враховано відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України. Щодо припущення адвоката ОСОБА_5 про те, що арешт застосовано безпідставно, оскільки не враховано можливість застосування конфіскації щодо такого майна, наявність обґрунтованої підозри та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, то слідчий суддя зазначає наступне. Згідно п.п. 3, 3-1, 4 ч. 2 ст. 173 КПК України, вищезазначені підстави враховуються лише, відповідно: якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України (конфіскація майна як вид покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи); у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України (спеціальна конфіскація); у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди). У зв`язку із чим вищезазначені підстави не враховуються при накладенні арешту на вищезазначене майно за клопотанням слідчого ОСОБА_3 .
Отже, доводи викладені в клопотанні про скасування арешту майна про не врахування слідчим суддею можливості спеціальної конфіскації щодо такого майна, наявності обґрунтованої підозри та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а отже і підстав для накладення арешту на майно, слідчим суддею також відхиляється, оскільки норми КПК України не передбачають обов`язкової наявність підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, спеціальної конфіскації, розміру шкоди для подачі цивільного позову - для можливості забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно.
Щодо припущень адвоката ОСОБА_5 про те, що ухвала слідчого судді є формальною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки не вбачається зв`язку між обставинами, що розслідуюся в кримінальному провадженні та трактором МТЗ-80, на який накладається арешт та що матеріали не містять доказів того, що трактор має відношення до кримінально-протиправної діяльності будь-яких осіб, слідчий суддя зазначає наступне. Так, відповідно дослідженого клопотання про арешт майна та доданих до нього матеріалів (зокрема копії протоколу огляду місця події від 17 травня 2021 року та фототаблиці) було встановлено, що на земельній ділянці (яка відповідно до повідомлення є самовільно зайнятою) було виявлено та вилучено саме трактор МТЗ-80 державний номерний знак НОМЕР_1 , до якого ззаду причеплене оприскувальне обладнання. На вищезазначеному тракторі, згідно копій протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , досліджених в судовому засіданні при розгляду клопотання слідчого про арешт майна, працював (наносив добрива на озиму пшеницю) ОСОБА_9 та роботи було зупинено працівниками поліції. Отже, вказаний трактор має відношення до кримінально-протиправної діяльності за фактом самовільного зайняття земельної ділянки по дійсному кримінальному провадженню.
Щодо посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що: - ОСОБА_6 має рівні права на володіння, користування і розпорядження майном і наклавши арешт на вказане майно, слідчий суддя порушив її Конституційні права щодо володіння, користування і розпоряджання майном; що слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 , а також наслідки арешту для третіх осіб слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя діяв у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантовано дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2 статті 60 СК України). Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (частина 1 статті 67 СК України).
Слідчий суддя зазначає, що ні власником майна ОСОБА_7 (під час судового розгляду клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна), ні ОСОБА_6 , ні представником іншого володільця майна ( ОСОБА_6 ) ОСОБА_5 , враховуючи положення ст. 22 КПК України (змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості) в обґрунтування клопотання не надано: - жодних документів щодо укладання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; - відомостей та документів про те, що належний ОСОБА_7 трактор придбаний в шлюбі з ОСОБА_6 та це майно належить ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в ОСОБА_7 , а тому висновок слідчого судді щодо належності ОСОБА_7 майна на праві власності, під час розгляду клопотань не спростований, що свідчить про відсутність необґрунтованості накладення арешту. Також в обґрунтування клопотання не надано документів щодо права користування (керування) ОСОБА_6 вищезазначеним транспортним засобом (що в останньої є посвідчення водія відповідної категорії); та не надано документів щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та її виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Також під час розгляду клопотання про арешт майна не надано жодних відомостей та документів на підтвердження того, що ОСОБА_6 має / мала намір відповідно діючого законодавства здавати вказане майно в оренду, тощо (таких відомостей і не надано на теперішній час, при розгляді клопотання про скасування арешту майна).
При цьому слідчий суддя зазначає, що арешт було накладено на майно саме з метою збереження речових доказів, а не на майно підозрюваного, обвинуваченого або з метою спеціальної конфіскації та не з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Враховуючи вищезазначене та не надання об`єктивних даних про наявність негативних наслідків для третьої особи, які викликані накладенням арешту на майно, слідчий суддя наголошує на врахуванні розумності та співрозмірності арешту майна, наслідків арешту майна для третіх осіб, а також на відсутності порушення Конституційних прав ОСОБА_6 щодо володіння, користування і розпоряджання майном.
Виходячи із положення статей 170, 172-174 КПК України, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання пошкодження, псування, знищення майна або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи положення абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України та що слідчий ОСОБА_3 під час розгляду даного клопотання про скасування арешту майна зазначив, що на теперішній час не відпала потреба в застосуванні арешту, та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя зазначає, що відсутні підстави вважати, що на даний час відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищевказаного трактору. Арешт накладено обґрунтовано, з метою збереження речових доказів.
А тому доводи адвоката ОСОБА_5 , який є представником володільця майна ОСОБА_6 про те, що слідчий суддя не дотримався вимог законодавства та що судовий розгляд був неповним та однобічним є безпідставними. На думку слідчого судді, на даний час продовжує існувати необхідність в арешті вищевказаного майна, арешт накладено обґрунтовано, на підставі діючого законодавства.
Приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який є представником володільця майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 167,170, 172-174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який є представником володільця майна ОСОБА_6 , про скасування арешту майна по матеріалам досудового розслідування, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 17 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1