Ухвала

31 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 309/1358/17
провадження № 51-5359ск21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року,
встановив:
захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Ухвалою Касаційного кримінального суду від 07 липня 2021 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції захиснику було зазначено про необхідність навести конкретні порушення закону, визначені ст. 438 КПК,

що стали б підставою для скасування чи зміни судового рішення, обґрунтувати свої доводи, долучити документи, що підтверджують повноваження, а також долучити копії судових рішень, що ним оскаржуються.

У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник ОСОБА_4 подав виправлену касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі

від 07 липня 2021 року недоліки касаційної скарги він не усунув та допустився нових.
Зокрема, у повторно поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , вказуючи на порушення, які на його думку допустив суд апеляційної інстанції, належного обґрунтування своїм доводам так і не навів. Захисник не вказав таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, з огляду на положення статей 412 та 419 КПК, тягнули б за собою скасування оскарженого судового рішення.
Крім того, захисник у своїй касаційній скарзі ставить вимогу щодо скасування вироку Хустського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , захисником якого ОСОБА_4 не являється та не наділений процесуальним правом оскаржувати такий вирок з точки зору його законності у частині, що не стосується інтересів ОСОБА_5 . При цьому, як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 було частково задоволено, а вказаний вирок суду першої інстанції вже був змінений у частині, що стосувалась інтересів його підзахисного ОСОБА_5 .
Таким чином, доводи, наведені у касаційній скарзі захисника ОСОБА_4 про незаконність вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 та подальша вимога його скасування,

не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки не стосуються інтересів його підзахисного - ОСОБА_5 .

Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, то відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що захисник недоліків касаційної скарги

не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу на вирок Хустського районного суду Закарпатської області

від 26 грудня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року

разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
Судді: