Справа №522/2019/21
Провадження №1-кс/522/4669/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року Місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:
Слідчий з ОВС 1 ВРКП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на предмети та речі, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів клопотання слідчий посилається на наступне.

СУ ГУ ДФС в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 25.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особами, діючи умисно, організували на території м. Одеси та Одеської області схему з незаконного виготовлення, зберігання, збуту або транспортування з метою збуту тютюнових виробів, а так само збут таких товарів, що призводять до отруєння людей.

Крім того, слідством встановлено, що до зберігання, транспортування та збуту на вказаних ринках м. Одеси незаконних тютюнових виробів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Одеської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1
Так, 12.05.2021 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено предмети та речі, перелік яких зазначено в клопотанні слідчого.
13.05.2021 вилучене в ході обшуку визнано та приєднано до кримінального провадження як речові докази.

Крім цього, виявлені товарно-матеріальні цінності можуть у майбутньому підлягати конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ст. 226.2 Податкового кодексу України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно ст. 226.10 Податкового кодексу України передбачено, що не підлягають маркуванню: алкогольні напої і тютюнові вироби, які постачаються для реалізації магазинам безмитної торгівлі безпосередньо вітчизняними виробниками такої продукції за прямими договорами, укладеними між вітчизняними виробниками алкогольних напоїв і тютюнових виробів і власниками магазинів безмитної торгівлі. При цьому переміщення алкогольних напоїв і тютюнових виробів, що спрямовуються виробниками до магазинів безмитної торгівлі, здійснюється під митним контролем із застосуванням заходів гарантування доставки; алкогольні напої і тютюнові вироби, які ввозяться в Україну і розміщуються у митному режимі магазину безмитної торгівлі.
Відповідно до ст. 226.11 ПКУ ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Таким чином, усі вилучені речі містять інформацію, необхідну для проведення всебічного та об`єктивного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки лише за допомогою даних речей можливо встановити коло осіб причетних до незаконної діяльності, підтвердити або спростувати факт вчинення кримінального правопорушення, виготовлення, транспортування, реалізацію та збут підакцизної продукції, тощо. Також, вказані речі необхідні для подальшого проведення судових експертиз, оскільки можуть містять сліди вчинення кримінального правопорушення.

На думку сторони обвинувачення, зазначені предмети та речі можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення.

Тому слідчий просить накласти арешт на зазначені предмети та речі.
Слідчий в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Власник майна та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на його необгрунтованість.

Розглянувши клопотання, заслухавши сторін, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя зазначає, що зазначені предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, утім відповідна постанова належним чином слідчим необгрунтована.

Частина 3 ст.204 КК України передбачає незаконне виготовлення товарів, зазначених у частинах першій або другій цієї статті (спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів), що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само збут таких товарів, що призвело до отруєння чи спричинило смерть особи.

Власник майна та його представник зазначили, що вилучені предмети та речі були придбані ОСОБА_4 виключно для власного користування, без мети збуту даного товару.

Диспозиція ст.204 КК України передбачає незаконне виготовлення товарів, зазначених в цій статті, та відповідно збут таких товарів. Сторона обвинувачення не надала доказів того, що вилучені тютюнові вироби виготовлені незаконно та зберігалися з метою збуту.

Крім того, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено предмети твердої поверхні, жовтого та темно сірого кольору, візуально схожий на камінь у кількості 367 штук, загальною вагою 1 кг. 380 гр. (бурштин). Згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про надання дозволу на проведення обшуку за вищевказаною адресою, судом не було надано дозволу на вилучення будь-яких камінь, в тому числі бурштину.

Ст. 240-1 ККУ встановлю відповідальність за незаконне видобування бурштину, а так само збут, придбання, зберігання, передача, пересилання, перевезення, переробка бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

В судовому засіданні власник каміння пояснив? що набув право власності на них приблизно у 2014 році, тобто до внесення до кримінального закону змін, які передбачають криміналізацію відповідних діянь. При цьому йому не зрозуміло, яким чином він має доводи законність походження такого майна.

Доводи власника щодо часу та способу набуття права власності не спростовані матеріалами справи.

Отже, під час розгляду клопотання слідчого наведених правових підстав та мети арешту зазначеного у клопотанні майна не встановлено, крім того слідчим та прокурором не доведено, що вказане у клопотанні майно є предметом кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Тому у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого з ОВС 1 ВРКП СУ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:
31.05.21