Справа № 487/2342/21
Провадження № 1-кс/487/2038/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва скаргу ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 23.02.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва зі скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 23.02.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. У поданій скарзі просив скасувати оскаржувану постанову та направити матеріали кримінального провадження для подальшого досудового розслідування у зв`язку з передчасністю та необґрунтованістю оскаржуваної постанови, неповнотою проведеного досудового розслідування, невідповідністю висновків слідчого фактичним обставинам кримінального провадження.
У судовому засіданні представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, надав пояснення, аналогічні змісту пред`явлених вимог.
Слідчий у судове засідання не з`явився, що, згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Надано матеріали кримінального провадження №0001029 та заперечення, згідно яких слідчий просив розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні скарги.
Заслухавши представника ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001029, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001029 від 19.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснювався військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону Південного регіону України.
За змістом оскаржуваної постанови, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до повідомлення про вчинення злочину командування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді водія 1 взводу 1 артилерійської батареї 1 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , 24.09.2020 о 08 годині 00 хвилин, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
07.10.2020 солдат ОСОБА_7 , добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх службових обов`язків.
09.11.2020 солдат ОСОБА_7 увільнений від займаної посади та йому призупинено військову службу у зв`язку із внесенням до ЄРДР під № 0001029 відомостей за фактом вчинення злочину, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.
У ході подальшого розслідування, відповідно до наданих командуванням військової частини НОМЕР_1 копій матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 14.09.2020 також не прибув на службу без поважних причин з щорічної основної відпустки.
22.09.2020 ОСОБА_7 повернувся до військової частини НОМЕР_1 та продовжив проходження військової служби.
У той же час, опитаний відповідно до ст. 95 КПК України ОСОБА_7 пояснив, що відповідно до наказу командира частини, в серпні 2020 року він відбув у щорічну основну відпустку, яку проводив за місцем проживання у м. Вознесенськ. 14.09.2020 року він повинен був вийти на службу з відпустки.
Проте, 13.09.2020 він відчув сильний біль у спині, у зв`язку з чим звернувся до КП «КНП Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» за медичною допомогою. При огляді лікарем йому встановлено діагноз вертеброгенна люмбалгія та призначено амбулаторне лікування за місцем проживання.
18.09.2020 йому стало легше та він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомив про те, що не повернувся на службу у зв`язку із хворобою. Посадовою особою РВК йому видано відповідну довідку, згідно якої ВЧ НОМЕР_1 повідомлено про його хворобу.
Після цього, 22.09.2020 він повернувся до ВЧ НОМЕР_1 та продовжив службу. Того ж дня він звернувся до медичної частини ВЧ НОМЕР_1 та отримав направлення на проходження МРТ та консультацію невролога.
В подальшому 24.09.2020 він перебував за місцем мешкання у гуртожитку військової частини. В цей час він знову відчув сильний біль у спині. Тоді він зателефонував своєму командиру та повідомив про те, що не може прибути на службу у зв`язку із хворобою та попросив, щоб до нього направили медичного працівника частини для огляду та надання відповідної медичної допомоги, на що йому було відмовлено.
Після цього він зателефонував своїй матері та попросив, щоб вона приїхала та забрала його додому для отримання медичної допомоги. Вдома він знову звернувся до лікаря та продовжив проходити лікування.
При цьому, в телефонному режимі він повідомив своїх командирів про те, що знаходиться на лікуванні.
В подальшому йому знову стало легше та 07.10.2020 він повернувся до військової частини НОМЕР_1 , повідомив про це своїх командирів та продовжив несення служби.
09.11.2020 йому стало відомо про те, що його військову службу призупинено у зв`язку із внесенням відомостей в ЄРДР за фактом його самовільного залишення військової служби.
Пояснення ОСОБА_7 підтверджуються копією довідки КП «КНП Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» №87 про те, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні у період з 13.09.2020 по 18.09.2020 з діагнозом вертеброгенна люмбалгія; копією повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 командиру ВЧ НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні; копією направлення для проходження МРТ медичної частини ВЧ НОМЕР_1 ; копією довідки про результати МСКТ від 22.09.2020; копією довідки КП «КНП Вознесенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» про те, що ОСОБА_7 перебував на лікуванні у період з 24.09.2020 по 07.10.2020 з діагнозом вертеброгенна люмбалгія (стати до роботи 08.10.2020).
Так, об`єктивна сторона злочину, відповідальність за який визначено ч. 4 ст. 407 КК України, полягає в залишенні військовослужбовцем як строкової військової служби, так і військовослужбовцем військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського, старшинського складу; осіб офіцерського складу, військової служби за призовом осіб офіцерського складу без дозволу командира розташування військової частини або місця служби і нез`явлення вчасно на військову службу, в несвоєчасному поверненні до військової частини без поважних причин.
У той же час, неявка не становить складу злочину, якщо вона була викликана поважними причинами. З урахуванням положень ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в якій розкривається поняття поважних причин неприбуття призовника у встановлений термін на призовну ділянку, в юридичній літературі і судовій практиці під поважними причинами неприбуття у визначений термін на військову службу, передбаченими ст. 407 КК України, розуміється перш за все хвороба військовослужбовця і перешкоди стихійного характеру, які позбавляють військовослужбовця можливості своєчасно з`явитись у військову частину або до місця служби. Крім того, поважними причинами в кожному конкретному випадку може бути визнано інші перешкоди, що виникни незалежно від волі військовослужбовця і завадили йому своєчасно з`явитись до місця служби (наприклад, непередбачена обстановка руху транспорту і неможливість прибути у встановлений термін іншим способом, затримання представниками Військової служби правопорядку чи органами влади), а також такі обставини, внаслідок яких затримка військовослужбовця понад встановлений для явки термін була вкрай необхідною (скажімо, для надання невідкладної допомоги хворим батькам, якщо її не можна було отри-мати в інший спосіб).
При цьому, суб`єктивна сторона злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у формі нез`явлення вчасно без поважних причин на службу з відпустки, самовільного залишення військової частини, характеризується наявністю умисної форми вини. У той же час, дії ОСОБА_8 свідчать про його намір повернутися до розташування військової частини та продовжити проходження військової служби, відповідно і відсутність у нього умислу на вчинення злочину.
В ході досудового розслідування встановити в діях ОСОБА_8 хоча б одну із вказаних вище ознак не представилось можливим. Таким чином в діях ОСОБА_8 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення лише суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину.
Відсутність хоча б одного з елементів складу злочину виключає кримінальну відповідальність.
У зв`язку із викладеним, після проведення відповідних слідчих дій, слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 виніс постанову від 23.02.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встанвленовленням відсутності складу злочину.
Висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та послідовними.
Незгода скаржника з прийнятою слідчим постановою про закриття кримінального провадження з наведених у скарзі міркувань не є підставою для її скасування.
Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі обставин кримінального провадження, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 7, 9, 10, 22, 28, 55,58, 59, 60, 91-94, 110, 284, 303-307, 309, 368, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 на постанову слідчого Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 від 23.02.2021 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке 19.10.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001029 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 17.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1