Справа № 761/5861/21
Провадження № 1-кс/761/4196/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002564 від 08.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло вищевказане клопотання, яке мотивовано тим, що відділом дізнання Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002564 від 08.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 19.05.2020 по 08.12.2020 ОСОБА_4 самоправно захопив житлові приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , та по АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належать « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Також встановлено, що 20.03.2014 між SUNNY FINANCIAL PTE.LTD далі «Іпотекодержатель» та ОСОБА_4 , далі «Іпотекодавець», було укладено два Договори іпотеки: перший посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в нотаріальному реєстрі під номером 371, і в який 01.06.2018, внесено відповідні зміни, що посвідчені цим же нотаріусом та зареєстровано в реєстрі під номером 482, другий Договір іпотеки посвідчено 20.03.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в нотаріальному реєстрі під номером 373, і в який 01.06.2018 р., внесено відповідні зміни, що посвідчені цим же нотаріусом та зареєстровано в реєстрі під номером 483.

За умовами обох Договорів іпотеки, Іпотекодавець, з метою повного виконання зобов`язань за договором позики № 29/01/2014 від 29.01.2014 (з усіма додатковими угодами до нього), в сумі 2 149 861 доларів США, що підлягає поверненню в строк до 31.01.2023, зі щомісячною сплатою відсотків, неустойки та інших можливих витрат, - укладеним між Іпотекодержателеми та компанією ARATZ INVESTMENTS LIMITED (яка заснована в відповідності до законодавства Республіки Кіпр, реєстраційний HE№214617, Stasinou street, Mitsi Building, 1, 1 flor, office 4, Eleftherias Square, 1060, Nicosia, Кіпр), - передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , та квартиру АДРЕСА_4 .

Отримавши позику, компанія ARATZ INVESTMENTS LIMITED свої зобов`язання по її погашенню, сплаті щомісячних відсотків не виконала ні разу, будь-які платежі в погашення заборгованості та сплаті відсотків за період з 31.01.2018 по 28.05.2019 не поступали, що дає правові підстави для вимагання дострокового виконання зобов`язань за договором позики та стягнення всієї суми боргу та нарахованих відсотків.

Крім того, Іпотекодавець ухилився від виконання взятих на себе вищезазначених обов`язків, передбачених п. 18 Договору іпотеки, предмет іпотеки не застрахував, поліс страхування не надав та попередньо його не погоджував з Іпотекодержателем, у зв`язку з чим останній згідно п. 16 Договору іпотеки набув на цій підставі право вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором позики та поручительства, а в разі невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Боржнику за договором позики, компанії ARATZ INVESTMENTS LIMITED, вимога про усунення порушення, (порушення основного зобов`язання) в тім числі вимога дострокового виконання зобов`язання за вищевказаним договором позики надіслані та вручені (мається відмітка).

SUNNY FINANCIAL PTE.LTD намагалося врегулювати спір досудовими заходами, але вони не принесли результатів, так як ОСОБА_4 ухилився від виконання взятих ним зобов`язань.

Встановлено, що в квартиру АДРЕСА_5 було «заселено» жильців, та розташовано офіс компанії(й), які відмовляються звільнити зайняті нами приміщення, в діях ОСОБА_4 та осіб, що незаконно знаходяться в приміщенням, вбачаються ознаки таких проступків як, перешкоджання здійсненню права власності та незаконне утримання належного майна.

У зв`язку з викладеним вище, у органу досудового розслідування виникла необхідність у забороні на користування річчю, яка підпадає під ознаки речового доказу, тим самим у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказавши, що клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без повідомлення власника є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя дійшла висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення власника майна.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002564 від 08.12.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом другим зазначеної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт на квартиру АДРЕСА_3 з метою збереження речових доказів.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено доказів, що вищезазначена квартира визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів, долучених до клопотання, зокрема у витягу з ЄРДР вбачається, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Диспозиція статті 356 КК України передбачає самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Однак, прокурором не доведено наявність спору щодо правомірності вчинення дій та заподіяння значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника та не надано належних та допустимих доказів вчинення самоправства в розумінні статті 356 КК України.

?З огляду на викладене, прокурором не доведено трьох складових, передбачених частиною третьою статті 132 КПК України, а саме: обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості, підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи та існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання у кримінальному провадженні, в якому прокурор просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту майна.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 94, 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002564 від 08.12.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1