Справа № 741/1369/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/461/21
Категорія - ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000150 від 31 травня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, який має неповнолітнього сина, з повною загальною освітою, 02 березня 2020 року був засуджений Бобровицьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначене покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднане невідбуте покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 березня 2020 року та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді 17 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишений попереднім у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту затримання, з 31 травня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 101 158, 82 грн. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 30 травня 2020 року, приблизно в період часу з 18 до 20 години (більш точний час не встановлений), ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку по АДРЕСА_2 , де на той час перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , разом з якими вживав алкогольні напої. Через короткий проміжок часу до них приєдналася матір ОСОБА_6 ОСОБА_11 , яка перебувала у дружніх відносинах з ОСОБА_9 .

Під час спільного вживання алкогольних напоїв в житловій кімнаті літньої кухні будинку по АДРЕСА_2 , приблизно о 20.00 годині, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відбувся словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 почав відчувати неприязнь до ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , яка стала заступатися за ОСОБА_9 , в внаслідок чого у нього виник злочинний намір, спрямований на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілих та бажаючи їх настання, завдав не менше шести ударів рукою, стиснутою в кулак, та ногами в область голови ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_6 пішов на подвір`я, де взяв дерев`яну палицю, якою, повернувшись у будинок, підійшовши до ОСОБА_9 та умисно завдав не менше шести ударів дерев`яною палицею в область задньої поверхні грудної клітки, від яких потерпілий втратив свідомість.

У цей час ОСОБА_11 відштовхувала свого сина ОСОБА_6 від потерпілого ОСОБА_9 за що ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілих та бажаючи їх настання, завдав не менше десяти ударів руками, стиснутими в кулак, та ногами в область голови та тулуба ОСОБА_11 , від яких потерпіла впала на підлогу та втратила свідомість.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , ОСОБА_6 взяв дротовий подовжувач, підійшовши до ОСОБА_9 , обмотав подовжувач навколо шиї та почав потерпілого душити, після чого відтягнув ОСОБА_9 до приміщення веранди літньої кухні та доводячи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , взяв ніж та умисно завдав не менше п`яти ударів лезом ножа в область шиї, грудної клітки та тулуба.

У результаті умисних насильницьких дій ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 не менше шести ударів руками, стиснутими в кулак, та ногами в область голови, не менше шести ударів дерев`яною палицею в область задньої поверхні грудної клітки, не менше п`яти ударів ножем в область шиї, грудної клітки та тулубу та здійснював здавлювання шиї дротовим подовжувачем, від яких потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток і хрящів носа, крововиливів в верхню та нижню губи, п`яти синців, крововиливів у м`які тканини голови та скроневі м`язи, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; синців на задній поверхні грудної клітини (на спині), які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; різаної рани шиї з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени, які супроводжувалися гострою кровотечею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; двох колото-різаних ран на передній поверхні грудної клітки, одна з яких проникає в плевральну порожнину з пошкодженням мечоподібного відростка грудини, друга рана проникає в черевну порожнину, і дві колото-різані рани передньої черевної стінки (живота), які також проникають у черевну порожнину з ушкодженням брижі тонкого кишечнику та правої і лівої частини печінки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння; странгуляційної борозни на шиї, яка виникла по механізму тиснення без ознак тканинної, судинної та клітинної реакції, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер на місці події 30 травня 2020 року від гострої крововтрати в момент спричинення різаної рани шиї з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени, які супроводжувались гострою кровотечею.

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до кінця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілих та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 взяв ніж, підійшов до ОСОБА_11 , яка перебувала без свідомості, та умисно завдав не менше одного удару ножем в область шиї, вважаючи що його мати ОСОБА_11 померла.

У результаті умисних насильницьких дій ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_11 не менше одного удару рукою, стиснутою в кулак, в область голови, не менше дев`яти ударів руками стиснутими в кулак, та ногами в область тулуба та не менше одного удару ножем в область шиї, від яких ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: підшкірних гематом обличчя, грудної клітки, черевної стінки, ділянки лобка та саден обох грудних залоз, черевної стінки, ділянки лобка, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності; різано-скальпованої рани шиї з після травматичною нейропатією під`язикового нерву зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Завдавши ударів та поранення у життєво важливі органи потерпілій ОСОБА_11 , ОСОБА_6 вважав, що виконав усі дії, необхідні для доведення злочинного умислу до кінця, а також вважав, що суспільно - небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_11 настали. Однак смерть ОСОБА_11 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, за не доведенням його винуватості та вичерпанні можливостей отримати нові докази, або направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд, повторно допитати потерпілу та свідків.

Аргументує тим, що під час постановлення вироку суд взяв до уваги показання потерпілої та свідків, які вони надавали під час досудового слідства та є недопустимими доказами. При цьому, суд не вказав, чому взяв до уваги лише одну частину показань свідків та відкинув іншу частину показань цих же свідків. Крім того, суд надав іншу оцінку обставинам кримінального провадження, а тому мав повторно допитати потерпілу та свідків.

Вказує на те, що у порядку ст. 69 КПК України, суд мав викликати та допитати експерта у судовому засіданні, оскільки для складання висновку йому не надавалися матеріали кримінального провадження, отже експерт навіть не з`ясував труп кого він досліджував та не мав достатньо матеріалів для надання свого висновку.

Оскільки висновки суду повинні ґрунтуватись та належних та допустимих доказах, на показаннях свідків, які суд безпосередньо сприймає у судовому засіданні, суд має врахувати, що відповідно до ч. 3 ст. 240 КПК України, для участі в слідчому експерименті мав бути залучений і він, як підозрюваний, але цього зроблено не було, що вказує на порушення кримінально-процесуального закону під час досудового слідства.

Не погоджується з кваліфікацією своїх дій за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України щодо умислу на вбивство своєї матері. Вважає, що така кваліфікація його дій ґрунтується не на доказах, а побудована виключно на домислах. Усі тілесні ушкодження, виявлені у його матері, експертом віднесені до легких. Без жодних доказів суд безпідставно вказав на те, що він навмисно залишив свою матір помирати в кімнаті.

Зазначає, що в суді першої інстанції він був позбавлений можливості отримати ефективну правову допомогу. Так, відповідно до вимог чинного законодавства та Закону «По адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється займати у справі позицію на погіршення становища свого підзахисного та всупереч його волі. Наведене свідчить про порушення його права на захист під час судового розгляду в суді першої інстанції та вказує на безумовне скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду, під час якого суд має встановити мотив, мету та умисел на вчинення вбивства, ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Переконаний, що сторона обвинувачення, за відсутності належних, допустимих і достовірних доказів, не довела поза розумним сумнівом його вину у вчиненні інкримінованих злочинів, яких він не вчиняв, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про закриття кримінального провадження з підстав відсутності достатніх та допустимих доказів винуватості та втратою можливості їх отримати, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

В силу ч. 3 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, чого у даному кримінальному провадженні не було, а не згода апелянта із висновками місцевого суду не є підставою для повторного допиту потерпілої, свідків, аудіо та відеозаписи допиту яких під час судового розгляду в суді першої інстанції, додані до матеріалів справи і колегія суддів ще до початку апеляційного розгляду з ними ознайомилася.

Потерпіла ОСОБА_11 матір обвинуваченого у судовому засіданні підтвердила, що 30 травня 2020 року приблизно о 17 годині вона прийшла до ОСОБА_12 , якого вдома не було. У будинку були ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , вона також там залишилася. В якийсь момент між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виник конфлікт, причини якого вона не знає. ОСОБА_6 бив ОСОБА_9 руками та ногами. Вона умовляла сина зупинитися, проте він не реагував. ОСОБА_6 на декілька хвилин вийшов з приміщення, а потім повернувся і палицею, яку приніс, бив ОСОБА_9 , який вже лежав на підлозі. Коли вона намагалася відтягнути сина від потерпілого ОСОБА_9 , син ударив її по голові, після чого вона втратила свідомість та отямилася тільки в лікарні.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 очевидцями конфлікту не були, проте вони виявили труп ОСОБА_9 та потерпілу ОСОБА_11 . У обох потерпілих були ножові поранення, у кімнатах кров, ОСОБА_11 лежала на підлозі в кімнаті та була вкрита ковдрою. У веранді літньої кухні на кушетці в крові лежав ОСОБА_9 з перерізаною шиєю.

При цьому, свідок ОСОБА_13 вказав на те, що того дня ввечері йому телефонував ОСОБА_6 та говорив про те, що він підрізав чи зарізав чоловіка, а мати помирає.

В ході огляду місця події від 30-31 травня 2020 року у будинку по АДРЕСА_2 були виявлені труп ОСОБА_9 , який було направлено до моргу. В приміщенні веранди літньої кухні на підлозі, навпроти тапчана, ліворуч під стіною, виявлені та вилучені ніж з пластиковим руків`ям чорного кольору, на поверхні тапчана ніж з дерев`яним руків`ям, в приміщенні кімнати літньої кухні на підлозі під стіною праворуч ніж з дерев`яним руків`ям зі слідами речовини бурого кольору, а також шість фрагментів палиць зі слідами речовини бурого кольору; сліди рук з приміщення веранди та кімнати літньої кухні. (а. с. 89-115 т. 1)

31 травня 2020 року під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 були вилучені ніж з полімерним руків`ям коричневого та сірого кольорів; наволочка зі слідами речовини бурого кольору; кросівки з плямами речовини бурого кольору; змиви з мийки. (а. с. 142-146 т. 1).

23 липня 2020 року під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_11 , остання на місці події повідомила про всі обставини скоєння злочину обвинуваченим. Потерпіла вказала, що 30 травня 2020 року вона близько 18-19 години прийшла за місцем проживання ОСОБА_12 , в будинку якого на той момент перебували її син, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_11 присісти біля нього. Вона присіла поряд з ОСОБА_9 та почала спілкуватися, що ОСОБА_6 скоріш за все не сподобалося і він почав конфліктувати, а потім повалив ОСОБА_9 на підлогу та почав наносити кулаками обох рук удари в область голови та тулубу. Коли ОСОБА_6 бив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 сидів за столом. ОСОБА_11 від побаченого вийшла на вулицю, сподіваючись, що ОСОБА_6 та ОСОБА_9 заспокояться та син припинить бити потерпілого. Коли вона повернулася у кімнату, то побачила як ОСОБА_6 , тримаючи дерев`яну палку в руках з розмаху та з усієї сили наносив ОСОБА_9 , який лежав на підлозі, удари в область голови та тулубу, завдав не менше двадцяти ударів. ОСОБА_10 у будинку вже не було. ОСОБА_11 показала, як саме та в які частини тіла ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_9 . Далі ОСОБА_11 розповіла, що вона сказала ОСОБА_6 , що досить бити ОСОБА_9 , на що ОСОБА_6 повідомив, щоб вона не лізла, бо і вона отримає. ОСОБА_11 продовжувала заспокоювати ОСОБА_6 , за що отримала удар в область голови, втратила свідомість і прийшла до тями в Носівській ЦРЛ з тілесними ушкодженнями в області голови та різаною раною на шиї. (а. с. 169-172 т. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. Однак, ці особи не мають приймати участь у слідчому експерименті одночасно, як помилково вважає обвинувачений. Вирішення питання з ким буде проводитись дана слідча та хто буде залучений до участі у слідчому експерименті віднесено на розсуд слідчого, прокурора.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя і здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, чи оточуючих, не принижуються їхні честь і гідність, не завдається шкода.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 намагався вбити власну матір ОСОБА_11 є цілком правомірною позиція слідчого про проведення слідчого експерименту тільки за участі потерпілої, з метою убезпечити її від спілкування з сином, який застосував по відношенню до неї фізичне насильство та був переконаний у тому, що вбив її. Тим більше, участь підозрюваного під час проведення даної слідчої дії є не обов`язковою.

Слідчий експеримент за участю потерпілої був проведений у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону та його результати правильно враховані судом як належний і допустимий доказ, якому суд надав оцінку у сукупності з іншими доказами у справі. При цьому, пояснення потерпілої під час слідчого експерименту є логічними та не суперечать її показанням, які вона надавала у судовому засіданні, що вказує на безпідставність тверджень обвинуваченого про невірне трактування обставин справи судом.

Відповідно до висновку експерта № 124 від 31 травня 2020 року при експертизі трупа громадянина ОСОБА_9 у нього виявлені наступні тілесні ушкодження:

- на голові: закритий перелом кісток і хрящів носа, крововиливи в верхню та нижню губи, 5-ть синців, крововиливи в м`які тканини голови та скроневі м`язи. Дані тілесні ушкодження мають ознаки легкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я. Вище вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів по механізму удару в кількості не менш як 6-ти, в тому числі могли бути спричинені внаслідок нанесення ударів руками, ногами до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- шість синців на задній поверхні грудної клітки (на спині). Дані тілесні ушкодження мають ознаки легкого ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я. Вказані тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів по механізму удару і могли бути заподіяними внаслідок нанесення не менш як 6-ти ударів тупим предметом з продовженою травмуючою поверхнею, яким може бути дерев`яна палиця, перед настанням смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- на шиї: одна різана рана шиї з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени, які супроводжувались гострою зовнішньою кровотечею. Дане тілесне ушкодження має ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження спричинено дією гострого предмету типу ножа в строк 30 травня 2020 року. Странгуляційна борозна на шиї, яка виникла по механізму тиснення без ознак тканинної, судинної та клітинної реакції і могла бути заподіяна внаслідок здавлювання шиї зашморгом перед настанням смерті і тиснення супроводжувалось механічною асфіксією, на що вказують точкові крововиливи в кон`юнктиву повік обох очей. Дане тілесне ушкодження має ознаки тяжкого ступеню тяжкості за ознакою небезпеки для життя в момент його заподіяння.

- дві колото-різаних рани на передній поверхні грудної клітки, одна з них проникає в плевральну порожнину з пошкодженням мечоподібного відростка груднини, друга - в черевну порожнину і дві колото-різаних рани передньої черевної стінки (живота), які також проникають в черевну порожнину з ушкодженнями брижі тонкого кишечнику та правої і лівої частини печінки. Дані тілесні ушкодження як кожне окремо, так і в їх сполученні, мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Вказані тілесні ушкодження спричинені дією гострого предмету по механізму удару, які виникли від 4-х разової дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обушок з добре вираженими ребрами.

- тілесні ушкодження у вигляді 3-х синців на правій кисті спричинені дією тупих предметів по механізму удару і могли бути заподіяними внаслідок 3-х разової дії тупого предмету в строк 30 травня 2020 року. Дані тілесні ушкодження могли бути отриманими при самозахисті потерпілого. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки легкого ступеню тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Потерпілий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень міг знаходиться як в вертикальному, або близькому до нього положенні, так і в горизонтальному звернутим як передньою поверхнею тіла, так і задньою поверхнею (спиною) по відношенню до нападника. Тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї та 4-х колото-різаних ран на грудній клітці та передній черевній стінці були заподіяні при знаходженні потерпілого в горизонтальному положенні, лежачи на спині. Після отримання наявних тілесних ушкоджень (за винятком різаної рани шиї з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени) потерпілий міг здійснювати самостійні цілеспрямовані дії (рухатись, підійматись, розмовляти, тощо), але визначити час самостійних дій неможливо.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 є гостра крововтрата, яка настала в момент спричинення різаної рани шиї з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени, які супроводжувались гострою зовнішньою кровотечею. Причина смерті потерпілого знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням на шиї у вигляді різаної рани з перерізом гортані, перерізом під`язиково-щитовидної перетинки та перерізом верхньої щитовидної артерії, передньої яремної вени. Враховуючи дані, що були отримані під час дослідження трупних явищ, смерть потерпілого могла настати 30 травня 2020 року, але точний час визначити неможливо. (а.с. 157-166 т. 1).

Критика обвинуваченим висновку експерта, з посиланням на те, що експертом досліджувались лише фотознімки з місця події, є безпідставною та не обґрунтованою.

Так, з вступної та дослідницької частини висновку вбачається, що експертом досліджувався безпосередньо труп потерпілого ОСОБА_9 , висновки експертизи ґрунтуються виключно на проведених дослідженнях, і надання матеріалів кримінального провадження, яких в цілісному вигляді фактично як правило не існує до передачі обвинувального акту суду, законом не передбачено.

Підстав для виклику і допиту у судовому засіданні експерта у місцевого суду, а так само і в апеляційного суду не має.

Під час проведення експертизи № 346 від 07 липня 2020 року у потерпілої ОСОБА_11 , 1962 року народження, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді різано-скальпованої рани шиї з післятравматичною нейропатією під`язикового нерву зліва, котрі виникли від дії гострого предмету, що має різальні властивості і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п. 2.3.1а, 2.3.2а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Крім того, у неї були виявлені підшкірні гематоми обличчя, грудної клітки, черевної стінки, ділянки лобка та садна обох грудних залоз, черевної стінки, ділянки лобка, котрі виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, тиснення та тертя і, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2 б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я ОСОБА_11 , їх характеру та розташування можна припустити, що вона могла піддаватися впливу не менше 11 травмуючих дій: як мінімум однієї травмуючої дії в ділянку шиї, як мінімум однієї травмуючої дії в ділянку обличчя та не менше дев`яти травмуючих дій в ділянку тулубу.

Різано-скальпована рана шиї з післятравматичною нейропатією під`язикового нерву зліва, виникли від дії гострого предмету, що має різальні властивості, яким, в тому числі, міг бути ніж. Підшкірні гематоми обличчя, грудної клітки, черевної стінки, ділянки лобка, садна обох грудних залоз, черевної стінки, ділянки лобка виникли від дії тупих, твердих предметів, у тому числі і внаслідок нанесення ударів руками, ногами. Вирішити питання щодо послідовності заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій не надається можливим через відсутність відповідних судово-медичних даних. Різано-скальпована рана шиї з післятравматичною нейропатією під`язикового нерву зліва, виявлена у ОСОБА_11 , по давності утворення може відповідати даті 30 травня 2020 року. Не виключена можливість, що підшкірні гематоми обличчя, грудної клітки, черевної стінки, ділянки лобка, садна обох грудних залоз, черевної стінки, ділянки лобка могли утворитись 30 травня 2020 року. Під час отримання всього комплексу тілесних ушкоджень ОСОБА_11 могла відчувати фізичний біль. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , утворення їх комплексу при падінні на площину з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення, виключається (а.с. 175-182 т. 1).

Молекулярно-генетичні дослідження експертизи № СЕ-19-20/22355-Б від 10 вересня 2020 року вказують на те, що у вирізках із светра (об`єкти №№ 1, 2), у змивах із штанів (об`єкти №№ НОМЕР_1 ) та змивах з куртки (об`єкти №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ), які були вилучені під час затримання ОСОБА_6 , є генетичні ознаки слідів крові і клітин, які є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 і не містять генетичних ознак зразка крові потерпілої ОСОБА_11 .

Генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених у змиві з куртки (об`єкт № 9) є змішаними та придатними для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, який збігається з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 і не збігається з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 . Походження слідів крові і клітин, генетичні ознаки яких домінують в об`єкті № 3 від потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 виключаються. (а.с. 3-22 т. 2)

З висновку експерта № СЕ-19-20/21490-Б від 07 серпня 2020 року убачається, що генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з ножа, умовно позначеного «VІ» (об`єкт № 6) є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразка крові потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 і не містять генетичних ознак зразка крові потерпілого ОСОБА_9 .

Генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах з ножів, умовно позначених «І, ІV» (об`єкти №№ 1, 4) та слідів крові і клітин, виявлених у змиві з ножа, умовно позначеного «ІІІ» (об`єкт № 3) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 . Походження клітин в об`єктах №№ 1, 4 та слідів крові і клітин в об`єкті № 3 від потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 виключається.

Генетичні ознаки слідів крові, виявлених у змиві з ножа, умовно позначеного «V» (об`єкт № 5) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_11 і не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 (а.с. 46-62 т. 2)

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19-20/21491-Б від 07 серпня 2020 року генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених у змивах з палиці, умовно позначених «І, ІV-VI» (об`єкти №№ 1, 4-6) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 . Походження слідів крові і клітин в об`єктах №№ 1, 4-6 від потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 виключається. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у змиві з палиці, умовно позначеному «ІІ» (об`єкт № 2) збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 . Походження слідів крові і клітин в об`єкті № 2 від потерпілого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 виключається. (а.с. 65-78 т. 2)

Висновком експерта № СЕ-19-20/21489-Б від 07 серпня 2020 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин, умовно позначених «І-VI, VIІІ-Х» (об`єкти №№ 1-6, 8-10) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 . Походження слідів крові і клітин в об`єктах №№ 1-6, 8-10 від потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виключається. Генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених в піднігтьовому вмісті зріза нігтьової пластини, умовно позначено «VIІ» (об`єкт № 7) є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 і не містять генетичних ознак крові потерпілої ОСОБА_11 . Походження слідів крові і клітин в об`єктах № 7 від потерпілої ОСОБА_11 виключається. (а.с. 81-98 т. 2)

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 показання не надавав. Під час судового розгляду в суді першої інстанції заперечував свою причетність до вчинення інкримінованих злочинів. Детально розповів про події 30 травня 2020 року, які пам`ятав, а саме в частині коли і з ким ходив вживати горілку. При цьому повідомив, що з ОСОБА_9 він не бився, а з ним бився ОСОБА_10 . На уточнюючи запитання повідомив, що обставини, викладені в обвинувальному акті могли мати місце, але він їх не пам`ятає, як не пам`ятає і того, чи скоював він інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Не заперечував, що на його руці була рана, з якої йшла кров, де він одержав поранення, пояснити не міг.

Свідок ОСОБА_10 під присягою та будучи попередженим про кримінальну відповідальність, категорично заперечував, що 30 травня 2020 року у нього з обвинуваченим і померлим, був конфлікт. Він прийшов у будинок ОСОБА_12 , у той час, коли ОСОБА_6 вийшов у коридор приміщення літньої кухні, взяв палицю у виді «штахетини», повернувся до кімнати в літній кухні, палицю поставив при вході до кімнати, а сам сів на стільчик, нахилив голову, та почав щось бурмотіти. Самого побиття він не бачив і в приміщення кухні не заходив.

Після дослідження матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що дійсно бився з ОСОБА_9 одночасно з ОСОБА_10 , а тому під його нігтями та на одязі наявні сліди крові від померлого потерпілого. Його клітини на ножі, яким могли бути заподіяні ножові поранення ОСОБА_9 , з`явилися від користування ножем на літній кухні у ОСОБА_12 .

Захисна версія обвинуваченого про причетність до убивства потерпілого ОСОБА_9 інших осіб, і відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,через наявність у потерпілої ОСОБА_11 тільки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, є неспроможною та спростовується зібраними по справі доказами.

Так, коли свідок ОСОБА_12 , повернувся додому, в літній кухні виявив замотаною у ковдру ОСОБА_11 , повернутою обличчям до стіни. Коли свідок повернув жінку до себе, то звернув увагу на побите обличчя, поріз на шиї і тільки перевіривши пульс, з`ясував, що потерпіла жива. У веранді літньої кухні свідок увімкнув світло і побачив ОСОБА_9 , який лежав на дивані і перевіривши пульс, з`ясував, що той мертвий.

Обстановка, яка передувала конфлікту між потерпілим і обвинуваченим, свідчить про те, що у останнього виник заздалегідь злочинний намір на вбивство двох осіб, який він реалізував в одному місці і схожими способами, побиття руками і ногами, після чого заподіяння ножових порань. Потерпіла ОСОБА_11 , залишилася живою завдяки втраті свідомості, що зовні виглядало, що вона не подає ознак життя і для кваліфікації дій не має значення, які фактично тілесні ушкодження одержала потерпіла ОСОБА_11 .

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 провини, заперечення причетності до вбивства потерпілого ОСОБА_9 та замаху на вбивство власної матері потерпілої ОСОБА_11 , є способом захисту від обвинувачення, так само як і заява про порушення його права на захист, через неналежне надання адвокатом ОСОБА_7 правової допомоги.

Так, 15 березня 2021 року в суді першої інстанції обвинувачений подав заяву з проханням замінити йому захисника з вказівкою на те, що адвокат не належно виконує свої обов`язки, у чому полягає невиконання адвокатом своїх обов`язків, він не пояснив. На пропозицію суду обвинувачений відмовився від конфіденційного побачення із захисником, який йому був призначений за рахунок держави і здійснює захист у цьому кримінальному провадженні, з моменту затримання ОСОБА_6 .

Більш того, за змістом копії вироків, залучених до матеріалів справи, адвокат ОСОБА_7 захищав інтереси ОСОБА_6 в інших кримінальних провадженнях.

Відповідаючи на питання ОСОБА_6 не заперечував, що 31 травня 2020 року, він повернувся до домогосподарства ОСОБА_12 ,коли там вже перебували працівники поліції, які відразу звернули на нього увагу, так як у нього на руці і на одязі були плями схожі на кров, його затримали і адвокат ОСОБА_7 прибув негайно, незважаючи на такий ранній час доби 03 години 25 хвилин.

З Доручення про надання безоплатної правової допомоги від 31 травня 2020 року вбачається, що адвокатові ОСОБА_7 доручене забезпечити надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 ( том 1 а. с. 41).

Безоплатна вторинна правова допомога, як вид державної гарантії, полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя. При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого, прокурора або ухвалою судді чи суду. При цьому, особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

З матеріалів справи убачається, що адвокат ОСОБА_7 вчиняв усі необхідні дії для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 , виконуючи свої обов`язки належним чином, його позиція як під час досудового слідства, так і під час судових засідань завжди співпадала з думкою обвинуваченого, який нічого не пам`ятав про перебіг подій і розповідав тільки про те, як вживав спиртні напої із ким. Адвокат поводив себе активно, намагаючись усіма законними способами відстояти та довести позицію обвинуваченого.

Пояснюючи, чому не склав і не подав апеляційну скаргу захисник в суді апеляційної інстанції зазначав, що ОСОБА_6 йому повідомив, що сам напише скаргу і йому є кому допомогти в цьому.

Право особи на заміну захисника не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не мав і не має можливості запросити захисника за власні кошти та за своїм вибором, претензії до державного захисника адвоката ОСОБА_7 , нічим не обґрунтовані.

У кожному другому кримінальному провадженні обвинувачені, які перебувають під вартою і одержують захист за рахунок держави, без будь-яких на те підстав вимагають заміни одного безоплатного захисника на іншого за рахунок держави. У разі заміни, новий адвокат і так само як і попередній, діє тільки в межах закону і нічого нового та важливого жодного разу не повідомив.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 про заміну адвоката на іншого за рахунок держави не просив, навпаки спілкувався з адвокатом як давній знайомий, що в повній мірі відповідає дійсності.

Аналіз зібраних доказів, перевірка аргументів апеляційної скарги, поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 в єдиному умислі на вбивство двох осіб, на що вказують побиття спочатку потерпілого ОСОБА_9 , а потім потерпілої ОСОБА_11 , яка втратила свідомість, завдяки цьому залишилася живою, після чого продовження побиття потерпілого ОСОБА_9 палкою, застосування удушення шнуром, завдання ножових порань, які спричинили крововтрату та пришвидшили смерть потерпілого.

Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 про механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а також показання потерпілої ОСОБА_11 узгоджуються з висновком експерта № 124 від 3 травня 2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження, які наносилися руками та ногами, а також палицею. Ні у свідків, ні у потерпілої ОСОБА_11 не було жодних підстав обмовляти обвинуваченого. У той час, як версії обвинуваченого ОСОБА_6 не узгоджується з жодним доказом у кримінальному провадженні.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19-20/21491-Б від 07 серпня 2020 року, генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених у змиві з палиці, збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 , а відповідно до висновку експерта № СЕ-19-20/21489-Б від 07 серпня 2020 року, генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених в піднігтьовому вмісті зрізу нігтьової пластини обвинуваченого містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_9 .

При цьому, генетичні ознаки слідів крові і клітин, виявлених на одязі ОСОБА_6 містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_6 , у змиві з ножа, який під час огляду місця події виявлений біля тіла ОСОБА_11 , маються генетичні ознаки клітин, які містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразка крові потерпілої ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_6 .

Отже, показання потерпілої, свідків, а також виявлені сліди крові на одязі обвинуваченого, які походять від потерпілих, сліди крові та клітин обвинуваченого на палиці та ножі, яким заподіювалися ножові поранення потерпілим, спростовують версію ОСОБА_6 про його непричетність до одночасного навмисного вбивства потерпілого ОСОБА_9 та власної матері потерпілої ОСОБА_11 .

Про вказаний умисел свідчить той факт, що він не зупинився після того як, в результаті нанесених ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 упав, а ОСОБА_11 втратила відомість. Саме для досягнення мети спричинити смерть обом потерпілим обвинувачений використав ніж, а потім вчинив дії для того, щоб задушити ОСОБА_9 . Перерізавши горло матерів, обвинувачений вважав, в результаті такого тілесного ушкодження вона помре і та обставина, що заподіяні тілесні ушкодження виявилися легкими з короткочасним розладом здоров`я, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_14 умислу на вбивство ОСОБА_11 , ножове поранення було заподіяне ножем та у життєво важливий орган - шию.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 94 КПК України, критерію поза розумним сумнівом оцінив докази, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.1ст. 115 та ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невірну кваліфікацію його дій, неправильну оцінку доказів не є слушними і не підлягають задоволенню.

Усі заперечення проти обвинувачення ретельно перевірені місцевим судом та спростовані наведеними у вироку доказами, зібраним у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.

Призначаючи покарання, суд на виконання вимог ст. 65 КК України в повній мірі врахував обставини справи, характер вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його негативні характеристики і поведінку, стан алкогольного сп`яніння і за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17