Справа № 333/5074/19
Справа №333/5074/19
Провадження №1-кп/333/83/21
ВИРОК

Іменем України
02 червня 2021 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальні провадження, внесені в ЄРДР за №0002852 від 23.08.2019 року, №0001038 від 27.03.2020 року, №0001077 від 01.04.2020 року, №0001307 від 26.04.2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

11.04.2019 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, інваліда другої групи, офіційно непрацюючого, неодруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_7

ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, і статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнані обвинувачені.
22 серпня 2019 року, приблизно о 23-20 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись на прилеглій території вокзалу «Запоріжжя-1» по пр.Соборному, буд.6-Г, у м.Запоріжжя, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом ривку з рук потерпілого ОСОБА_11 відкрито викрав належний останньому мобільний телефон марки «LEAGOO», в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 3800,00 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_3 , що для потерпілого матеріальної цінності не представляє, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3800,00 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

26 березня 2020 року, приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в якості гостя у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_12 спала, зі столу, що знаходився у спальній кімнаті, з метою особистого збагачення, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1200I», в корпусі чорного кольору, вартістю на момент скоєння кримінального правопорушення згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 30.03.2020 року 231,67 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв`язку «Водафон», вартістю 30,00 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти у розмірі 40,00 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 301,67 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

31 березня 2020 року, приблизно о 22-45 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №34 по вул.Чумаченка у м.Запоріжжя, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взяв зі столу, розташованого у дворі зазначеного будинку, пакет, в якому знаходилися продукти харчування, а саме: дві упаковки нарізки з ковбасою, вартістю 127,90 гривень, упаковку крабових паличок, вартістю 67,50 гривень, банани в кількості 5 штук, вартістю 38,00 гривень, апельсини в кількості 4 штуки, вартістю 39,00 гривень, пляшку горілки марки «Nemiroff», об`ємом 0,7 л, вартістю 166,00 гривень, пляшку пива, об`ємом 1,25 л, вартістю 28,60 гривень, а всього майна на загальну суму 467,00 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_13 , і, не звертаючи увагу на неодноразові вимоги останнього зупинитися і віддати пакет, втік у бік зупинки громадського транспорту по вул.Європейській у м.Запоріжжя, тим самим, з метою незаконного збагачення, відкрито викрав його, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

11 квітня 2020 року, приблизно об 11-53 годині, ОСОБА_7 разом із раніше знайомим ОСОБА_9 , заздалегідь розділивши між собою злочинні ролі, маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, знаходячись на першому поверсі третього під`їзду багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, побачили раніше знайомого потерпілого ОСОБА_14 , який піднімався сходами, після чого ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому злочинної ролі, обхопив потерпілого ззаду за шию і повалив на підлогу, а ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з кишені одягу потерпілого ОСОБА_14 , з метою особистого збагачення, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 170 гривень. Далі ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 покинули місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

3. Позиція обвинувачених.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за епізодами від 26.03.2020 року і 31.03.2020 року визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому, а за епізодом від 22.08.2019 року вину не визнав у повному обсязі, за епізодом від 11.04.2020 року не погодився з кваліфікацією його дій. З огляду на те, що потерпілий ОСОБА_14 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і не розумів дій, що з ним відбуваються, вважає правильною кваліфікацію за ч.2 ст.185 КК України. Додатково пояснив суду, що в квітні 2020 року у парку, який знаходиться у Комунарському районі м.Запоріжжя, він побачив ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , почав з ними спілкуватися. Надалі останній попросив відвести його додому і пообіцяв за це пляшку горілки. Коли вони зашли до під`їзду, ОСОБА_14 почав поводити себе неадекватно. Далі він витягнув з карману у потерпілого гроші. При цьому останній опору не чинив, не розумів, що у нього забирають гроші, свідомість не втрачав.

За епізодом від 26.03.2020 року ОСОБА_7 пояснив суду, що весною 2020 року, точної дати не пам`ятає, він разом із ОСОБА_12 вживав алкогольні напої за адресою мешкання останньої по АДРЕСА_5 . Коли потерпіла лягла спати, він взяв зі столу мобільний телефон «Samsung» чорного кольору і пішов з місця скоєння злочину. Мобільний телефон потім вилучили співробітники поліції.

За епізодом від 31.03.2020 року ОСОБА_7 пояснив суду, що весною 2020 року, точної дати не пам`ятає, знаходячись на вул.Чумаченка у м.Запоріжжя, він познайомився з ОСОБА_13 . Далі вони почали вживати алкогольні напої і спілкуватися. Через деякий час він вирішив вкрасти пакет, належний ОСОБА_13 , для чого він взяв його зі столу і почав втікати. Потерпілий намагався його наздогнати і вимагав віддати пакет. В пакеті були продукти харчування і алкогольні напої.

За епізодом від 22.09.2019 року пояснив суду, що із ОСОБА_11 до інциденту був знайомий приблизно 1 рік. Останній був винен йому 2000 гривень. У серпні місці 2019 року ввечері вони зустрілися в районі залізничного вокзалу Запоріжжя-1. Далі, під час спілкування, він почав цікавиться коли потерпілий віддасть йому борг і запропонував у якості залогу віддати йому мобільний телефон. ОСОБА_11 спочатку відмовлявся, але згодом погодився і віддав телефон. Коли він пішов додому, потерпілий пішов за ним і почав кричати, що у нього вкрали телефон. Далі його зупинили співробітники поліції і викликали слідчо-оперативну групу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що погоджується із фактичними обставинами справи, однак незгодний із кваліфікацією його дій за ч.2 ст.187 КК України. З огляду на те, що потерпілий ОСОБА_14 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і не розумів дій, що з ним відбуваються, вважає правильною кваліфікацію за ч.2 ст.185 КК України. Додатково пояснив суду, що в квітні 2020 року він разом зі знайомим ОСОБА_14 купили пляшку горілки, після чого останній попросив довести його додому, за що обіцяв гроші на пляшку горілки. У під`їзді він повалив ОСОБА_14 , при цьому останній свідомість не втрачав. Далі ОСОБА_7 витягнув з карману потерпілого грошові кошти в сумі 170 грн. Викрадені гроші вони поділили з ОСОБА_7 і витратили на алкоголь. В скоєному розкаюється, висновки для себе зробив, просив суд суворо не карати.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України (епізод від 26.03.2020 року) і ч.2 ст.186 КК України (за епізодом від 31.03.2020 року), і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство щодо всіх фактичних обставин за вказаними епізодами із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_7 і дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Від потерпілої ОСОБА_12 надійшла до суду заява, в якій вона просила суд розглянути справу без її участі і зазначила, що матеріальна шкода їй відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 немає, просить покарати останнього на розсуд суду (том 5 а.с.30).

Від потерпілого ОСОБА_13 надійшла до суду заява, в якій він просив суд розглянути справу без його участі (том 1 а.с.240).

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України (за епізодом від 11.04.2020 року) і ч.2 ст.186 КК України (за епізодом від 22.08.2019 року), суд вважає, що вина останніх у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Відповідно до актового запису про смерть №192 від 23.04.2020 року потерпілий ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 6 а.с.16). Матеріальна шкода йому була відшкодована шляхом повернення викраденого майна, що підтверджується його заявою, яка міститься в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с.47).

Від потерпілого ОСОБА_14 надійшла до суду заява, в якій він просив суд розглянути справу без його участі, призначити покарання на розсуд суду (том 1 а.с.248).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 22.08.2019 року він разом з ОСОБА_16 несли службу на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1». Приблизно о 23-30 годині почули крик про допомогу. Кричали: «Допоможіть, викрали телефон». Вони підбігли і біля перону зупинили двох осіб ОСОБА_11 і ОСОБА_7 . ОСОБА_11 розповів, що ОСОБА_7 забрав у нього телефон і почав бігти. ОСОБА_7 сказав, що телефон забрав у ОСОБА_11 за борги. В момент зупинки телефон знаходився у ОСОБА_7 . Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу. Потерпілий розповів також, що з ОСОБА_7 познайомився лише в той день, вони разом вживали спиртні напої, до цього останнього не знав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що 22.08.2019 року він разом з ОСОБА_15 перебував на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» у пішому наряді. Приблизно о 23-25 годині біля входу до вокзалу вони почули крик про допомогу і побачили, як потерпілий біг за невстановленою особою і кричав: «Відай телефон». Вони їх наздогнали і зупинили. Потерпілий розповів, що ОСОБА_7 , з яким він нещодавно познайомився, забрав його мобільний телефон і почав тікати. ОСОБА_7 сказав, що потерпілий йому винен якісь гроші і він забрав телефон в рахунок боргу. Після цього вони викликали слідчо-оперативну групу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що є членом правління ОСББ. 12.04.2020 року сусід повідомив йому, що у будинку по вул.Водограйній у м.Запоріжжя сталася пожежа. Він став переглядати відеозаписи з камери відеоспостереження, розміщеної у під`їзді і випадково побачив епізод, що стався 11.04.2020 року. Відео він виклав у вайбергрупу. На відео було видно як двоє незнайомих чоловіків зайшли до під`їзду і про щось говорили. Потім один залишився на першому поверсі, а інший піднявся на майданчик між першим і другим поверхами. Потім зайшов потерпілий, підійшов до ліфту, де на нього напав той з чоловіків, що залишився на першому поверсі. Далі до потерпілого підійшов інший і витягнув щось з кишені. Один тримав потерпілого, а другий витягував. На відео чоловіки були у медичних масках. Запис не редагувався.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_7 є її братом. Вона бачила відео в інтернеті, на якому впізнала брата, як одного з двох осіб, які напали в під`їзді на людину і забрали гроші.

Крім показів свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.08.2019 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_11 звернувся до поліції із заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 22.08.2019 року, близько 23-20 години, на станції Запоріжжя-1, біля кіосків, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «LEAGOO», чорного кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_3 (том 1 а.с.75).

Із протоколу огляду місця події від 22.08.2019 року і таблиці ілюстрацій до нього, судом встановлено, що 22.08.2019 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, провів огляд ділянки місцевості, розташованої біля підземного переходу на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1», за адресою: м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.6-Г. На момент огляду в нічний час було штучне освітлення (том 1 а.с.76-77, 78).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.08.2019 року, встановлено, що оперо уповноважена особа на підставі ч.3 ст.208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.223 і ст.236 КПК України, у присутності двох понятих, здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_7 , під час якого було виявлено і вилучено: з сумки, яка знаходилася через плече у ОСОБА_7 , мобільний телефон «LEAGOO», в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» (том 1 а.с.79-82).

Зміст протоколу затримання повністю відповідає інформації, що міститься на СД-диску, переглянутому у судовому засіданні.

Із протоколу огляду предмету від 23.08.2019 року встановлено, що 23.08.2019 року слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у присутності двох понятих, оглянуто мобільний телефон «LEAGOO», в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон». Сенсорний екран має пошкодження у вигляді значних тріщин скла (том 1 а.с.85-86).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.04.2020 року судом встановлено, що в цей день ОСОБА_14 звернувся до поліції із заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності двох невідомих чоловіків, які 11.04.2020 року, приблизно об 11-55 годині, знаходячись у під`їзді №3 будинку АДРЕСА_4 відкрито із застосуванням насилля, що є небезпечним для життя, заволоділи грошовими коштами в сумі 250 гривень (том 5 а.с.81).

Із протоколу огляду місця події від 26.04.2020 року і таблиці ілюстрацій до нього, судом встановлено, що 26.04.2020 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в присутності двох понятих, за участю експерта - криміналіста, провів огляд приміщення під`їзду №3 у будинку АДРЕСА_4 . В ході проведення огляду, правіше від ліфту під стелею в правому куті виявлено камеру відеоспостереження (том 5 а.с.71-80).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.04.2020 року судом встановлено, що 26.04.2020 року слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у службовому кабінеті, в присутності двох понятих, провів пред`явлення потерпілому ОСОБА_14 для впізнання чотирьох осіб, в ході чого потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу під № 1 ( ОСОБА_7 ) як чоловіка, який 11.04.2020 року, знаходячись у приміщенні під`їзду №3 у будинку АДРЕСА_4 , спільно з іншою особою із застосуванням фізичної сили, відкрито заволодів його майном, а саме грошовими коштами у розмірі 250 гривень. Ознаки, за якими потерпілий впізнав особу: за загальними рисами обличчя, очам, носом, зростом (том 5 а.с.82-85).

Із протоколу огляду від 26.04.2020 року встановлено, що 26.04.2020 року слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , оглянуто мобільний телефон «Nokia», в корпусі чорного кольору із вставками сірого кольору, імей 1: НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_6 , який було добровільно видано працівникам поліції ОСОБА_7 . При перегляді вихідних дзвінків виявлено вихідний дзвінок на номер телефону НОМЕР_7 годині 26.04.2020 року (том 5 а.с.87).

Із протоколу огляду від 26.04.2020 року встановлено, що 26.04.2020 року слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за участю підозрюваного ОСОБА_7 , оглянуто бейсболку тканеву чорного кольору із вишивкою з лівої сторони нитками жовтого кольору у вигляді «зірки», кофту чоловічу чорного кольору із лейбою фірми «Moranni» із надписами літерами білого кольору, кросівки чоловічі фірми «Ессе», чорного кольору, 43 розміру, шорти чоловічі джинсові синього кольору, фірми «Revolt» із ременем чорного кольору, які було добровільно видано працівникам поліції ОСОБА_7 (том 5 а.с.89-90).

Із протоколу огляду від 28.04.2020 року встановлено, що 28.04.2020 року слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за участю підозрюваного ОСОБА_9 , оглянуто кофту чоловічу сірого кольору, спортивні брюки чорного кольору, чоловічі кеди коричневого кольору, 42 розміру (том 5 а.с.104).

Із протоколу огляду від 26.04.2020 року встановлено, що 26.04.2020 року слідчим Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за участю оперуповноваженого і спеціаліста-криміналіста, переглянуто відеозапис із інтернет сайту, на якому міститься відеозапис з камери відеоспостереження за 11.04.2020 року у будинку АДРЕСА_4 , який було поміщено на носії інформації «СД-диску Datex CD-R 52 80 MIN 700 MB» (том 5 а.с.147-152).

Під час судового засідання було переглянуто зазначений відеозапис з камери відеоспостереження за 11.04.2020 року у будинку АДРЕСА_4 , на якому відображено дата 11.04.2020 року, період часу з 11-53 години до 11-55 години. З відеозапису вбачається як ОСОБА_7 з ОСОБА_9 між собою проводять бесіду на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 , біля ліфту. Через кілька секунд ОСОБА_7 іде наверх, а ОСОБА_9 за сходинковий майданчик. Далі до ліфту підходить ОСОБА_14 . ОСОБА_9 , перебуваючи біля дверей, хапає ззаду за шию ОСОБА_14 і валить на підлогу. В цей час ОСОБА_7 підходить до ОСОБА_14 і забирає грошові кошти, які кладе до заднього карману і разом з ОСОБА_9 покидають місце вчинення кримінального правопорушення (том 5 а.с.153).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2020 року встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , в присутності понятих, розповів про події, що мали місце 11.04.2020 року (том 5 а.с.154-158).

Під час перегляду у судовому засіданні відеозапису з флеш носія, доданого до протоколу проведення слідчого експерименту від 26.04.2020 року за участю підозрюваного ОСОБА_7 , судом встановлено, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 розповів, що 11.04.2020 року, приблизно о 09-30 10-00 годині, він зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_19 вживали алкогольні напої по вул.Водограйній у м.Запоріжжя, де побачили потерпілого, якого раніше не знали. ОСОБА_19 запропонував йому наживитися, на що він погодився. Коли вони побачили, що потерпілий йде до будинку, то обігнали його і зайшли до під`їзду. На місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 пояснив, що, коли дідусь зайшов у під`їзд, то він стояв між другим і першим поверхом, і показав де саме. В цей час, зі слів ОСОБА_7 , ОСОБА_19 знаходився на першому поверсі за стінкою біля ліфта. Дідусь піднявся по сходинкам і підійшов до ліфта, в цей час ОСОБА_19 підійшов до нього ззаду, схопив за шию і поклав на спину. За допомогою статиста ОСОБА_7 показав як саме ОСОБА_19 схопив потерпілого. Потім ОСОБА_7 розповів, що в цей момент він підбіг до потерпілого, присів і витягнув з карману гроші у розмірі 150 грн., які вони потратили на особисті потреби (том 5 а.с.159).

Дослідженими під час судового слідства речовими доказами по кримінальному провадженню:
- мобільним телефоном «Nokia», в корпусі чорного кольору із вставками сірого кольору, імей 1: НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_7 ;

- бейсболкою тканевою чорного кольору із вишивкою з лівої сторони нитками жовтого кольору у вигляді «зірки», кофтою чоловічою чорного кольору із лейбою фірми «Moranni» із надписами літерами білого кольору, кросівками чоловічими фірми «Ессо», чорного кольору, 43 розміру, шортами чоловічими джинсовими синього кольору, фірми «Revolt» із ременем чорного кольору, що належать ОСОБА_7 ;

- кофтою чоловічою сірого кольору, спортивними брюками чорного кольору, чоловічими кедами коричневого кольору, 42 розміру, що належать ОСОБА_9 ;

- відеозаписом з камери відеоспостереження за 11.04.2020 року у будинку АДРЕСА_4 , що міститься на носії інформації «СД-диску Datex CD-R 52 80 MIN 700 MB».

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за епізодом від 22.08.2019 року повністю підтверджується показами свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.08.2019 року, і відеозаписом до нього, згідно з якими під час затримання ОСОБА_7 у останнього було виявлено і вилучено мобільний телефон «LEAGOO», що належить ОСОБА_11 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він забрав мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_11 в рахунок боргу не знайшли свого підтвердження під час розгляду кримінального провадження і є такими, що суперечать дослідженим у суді доказам. Зокрема, поведінка ОСОБА_7 , який після отримання телефону почав убігати від потерпілого і був зупинений лише працівниками поліції, свідчить про не добровільність передання мобільного телефону.

Органом досудового розслідування за епізодом від 11.04.2020 року дії ОСОБА_7 і ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.187 КК України, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 і ОСОБА_9 доведена саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Так, однією із ознак об`єктивної сторони складу злочину, визначеному у ст.187 КК України (розбій), який відмежовує його від інших корисливих злочинів проти власності, є саме застосування під час заволодіння майном насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Як ознака застосування такого насильства згідно з обвинувальним актом зазначається про втрату потерпілим ОСОБА_14 під час нападу свідомості. Натомість, з досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема відеозапису з камери відеоспостереження, вбачається лише факт застосування насильства до потерпілого у вигляді хватання за шию і повалення на підлогу. Дана фактична обставина також визнається обвинуваченим ОСОБА_9 . Під час проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 також повідомляв про застосування саме такого насильства до потерпілого. Доказів на підтвердження втрати потерпілим свідомості стороною обвинувачення не надано. З наданих доказів вбачається лише факт, застосування обвинуваченим ОСОБА_9 до потерпілого ОСОБА_14 насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що є ознакою насильницького грабежу (ч.2 ст.186 КК України).

Відповідно до вимог ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

За змістом ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні не надала беззаперечних, поза розумним сумнівом доказів, які б вказували на застосування обвинуваченим ОСОБА_9 до потерпілого ОСОБА_14 насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За такого, в цій частині дії обвинувачених потребують перекваліфікації з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.

Враховуючи викладене, спростовуються доводи сторони захисту про необхідність перекваліфікації дій обвинувачених з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.185 КК України. Також слід зазначити, що з переглянутого у судовому засіданні відеозапису, із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.04.2020 року, із протоколу пред`явлення особи для впізнання, вбачається, що потерпілий розумів, що відносно нього вчиняються протиправні дії, що свідчить про відкритість викрадення майна. В свою чергу, склад злочину, передбачений ч.2 ст.185 КК України, буде лише при таємному викраденні.

З метою перевірки доводів сторони обвинувачення щодо завдання ОСОБА_14 при нападі насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, суд намагався допитати останнього у судовому засіданні. Так, потерпілий ОСОБА_14 неодноразово викликався до суду. Крім того, ухвалами суду від 16.12.2021 року, 11.01.2021 року, 22.03.2021 року було доручено органу досудового розслідування, в порядку ст.333 КПК України, встановити фактичне місцезнаходження потерпілого ОСОБА_14 з метою забезпечення його явки у судове засідання по кримінальному провадженню. Однак останній у судові засідання не з`явився. Враховуючи вищевказане, а також те, що згідно з вимогами ст.ст.55-57 КПК України потерпілий має право давати пояснення, показання або відмовитися їх давати, суд вважає, що не має процесуальних повноважень зобов`язати потерпілого ОСОБА_14 дати показання у судовому засіданні відносно скоєного злочину проти нього.

При оцінці показів обвинувачених щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_14 , суд виходить з досліджених у судовому засіданні відеозапису з камери відеоспостереження за 11.04.2020 року, протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 і доданого до нього відеозапису.

Щодо використання судом даних, отриманих у результаті проведення слідчого експерименту, слід зазначити таке. Приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 у судовому засіданні відомостей, які слідчий перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Норми чинного кримінального процесуального закону щодо оцінки судом протоколу слідчого експерименту як окремого процесуального джерела доказів у провадженні узгоджуються з критеріями, застосованими Європейським Судом з прав людини для оцінки справедливості судового розгляду в цілому. Легітимна мета слідчого експерименту за безпосередньою участю підозрюваного, обвинуваченого у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань забезпечується дотриманням процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та встановленого порядку його проведення.

Таким чином, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України (постанова Верховного Суду від 14.09.2020 року по справі №740/3597/17).

Матеріали провадження містять достатні підстави для висновку про те, що протокол слідчого експерименту від 26.04.2020 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема статей 104, 105 КПК України, а саму слідчу дію проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_7 і ОСОБА_9 обвинувачення і кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 за епізодами від 26.03.2020 року і 31.03.2020 року, суд вважає щире каяття і активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 за епізодами від 22.08.2019 року і 11.04.2020 року, суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.

Оскільки органом досудового розслідування не постановлений у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (потерпілий ОСОБА_14 1940 року народження), суд вважає неправильним приймати її до уваги при призначенні покарання.

7. Мотиви призначення судом покарання.
У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином (ч.2 ст.185 КК України) і тяжкими злочинами, дані, що характеризують особу винного, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення у період іспитового строку, під час знаходження під домашнім арештом, а також в короткий проміжок часу з винесення попереднього вироку, його молодий вік, стан здоров`я на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, у період з 2009 по 2016 роки неодноразово був оглянутий лікарем-психіатром, діагноз «Органічний емоційно-лабільний розлад», в 2018 році перебував на стаціонарному обстеженні за направленням РВК, без ознак психічного розладу (виражена акцентуація особистості гіпертимно-експлозивного кола), соціальні зв`язки неодружений, на його утриманні неповнолітніх дітей немає, офіційно не працює, має мінливий дохід.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , думку потерпілої, яка призначення покарання віднесла на розсуд суду, обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого за цим епізодом і відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції закону.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, думку потерпілих, враховуючи, що зазначені правопорушення були вчинені за короткий проміжок часу у період іспитового строку і під час знаходження під домашнім арештом, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, судам слід врахувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності тощо.

Суд, при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, вважає за необхідне застосувати принцип поглинення більш суворим покаранням менш суворого, оскільки вважає таке покарання достатнім.

Беручи до уваги, що зазначені кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_7 в період іспитового строку, призначеного вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2019 року, суд вважає за необхідне остаточно визначити йому покарання згідно з ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вказаним вироком.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його вік, стан здоров`я є інвалідом другої групи безстроково, на обліку у психіатра не перебуває, з 2012 року неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні (востаннє у період з 02.11.2019 року по 05.11.2019 року), діагноз: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, переніс стан відміни алкоголю з делірієм і судомами, у період з 06.04.1993 року по 06.12.2017 року перебував на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, алкоголю (знятий з обліку за відсутністю відомостей протягом року), соціальні зв`язки неодружений, на його утриманні перебуває малолітня дитина, офіційно не працює, має мінливий дохід.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст.75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, останній раніше не судимий, його стан здоров`я (є інвалідом другої групи, під час перебування у слідчому ізоляторі були випадки епіднападу, потребує постійного лікування у інфекціоніста і невролога), наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд з урахуванням вимог ст.75 КК України доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства і звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступного. Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 23.08.2019 року ОСОБА_7 був фактично затриманий о 00-30 годині 23.08.2019 року. Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.08.2019 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 24.02.2020 року запобіжний захід відносно ОСОБА_7 змінено з тримання під вартою нічний домашній арешт. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2020 року відносно ОСОБА_7 знову обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання під вартою.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходить з наступного. Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 28.04.2020 року відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Положенням ч.1 ст. 377 КПК України передбачено, що якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі звільнення від відбування покарання. Таким чином, у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього скасувати, звільнивши з-під варти в залі суду негайно.

По справі цивільні позови не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи, які складають 326,88 гривень, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, відповідно до якої суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_7 покарання згідно із ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вищевказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Згідно із ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2019 року у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту обрання останньому ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.04.2020 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 27 квітня 2020 року, а також зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 час його знаходження під вартою з 23.08.2019 року по 24.02.2020 року включно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк перебування його під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» з 28.04.2020 року по 02.06.2021 року включно.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню у розмірі 326 (триста двадцять шість) гривень 88 копійок, стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Речові докази:
- мобільний телефоном марки «LEAGOO», в корпусі чорного кольору, імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», який належить ОСОБА_11 і знаходиться у останнього на відповідальному зберіганні, залишити у ОСОБА_20 за належністю (том 1 а.с.87, 88);

- мобільний телефон «Nokia», в корпусі чорного кольору із вставками сірого кольору, імей 1: НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_6 , бейсболку тканеву чорного кольору із вишивкою з лівої сторони нитками жовтого кольору у вигляді «зірки», кофту чоловічу чорного кольору із лейбою фірми «Moranni» із надписами літерами білого кольору, кросівки чоловічі фірми «Ессо», чорного кольору, 43 розміру, шорти чоловічі джинсові синього кольору, фірми «Revolt» із ременем чорного кольору, що належать ОСОБА_7 і знаходяться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_7 за належністю (том 5 а.с.101-102, 103);

- кофту чоловічу сірого кольору, спортивні брюки чорного кольору, чоловічі кеди коричневого кольору, 42 розміру, що належать ОСОБА_9 і знаходяться на відповідальному зберіганні в камері схову речових доказів відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_9 за належністю (том 5 а.с.101-102, 103);

- відеозапис з камери відеоспостереження за 11.04.2020 року у будинку АДРЕСА_4 , що міститься на носії інформації «СД-диску Datex CD-R 52 80 MIN 700 MB», що міститься в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- диск марки «VIDEX», формату CD-R, об`ємом пам`яті 700 Мб, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-E1200I», в корпусі чорного кольору, що належать ОСОБА_12 і знаходиться у неї на відповідальному зберіганні, залишити у ОСОБА_12 за належністю;

- скриншот, на якому зображена сума заподіяної ОСОБА_13 матеріальної шкоди, на яку останній розрахувався, приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1