Справа № 453/58/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/119/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника ДП «Славське лісове господарство» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21.01.2021, по матеріалах кримінального провадження № 0000014, внесеного в ЄРДР 16.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на лісопродукцію,
за участю:
представника ДП «Славське лісове господарство» адвоката ОСОБА_6 ,

встановила :
Ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21.01.2021 частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на лісопродукцію породи «Ялина» в кількості 60 (шістдесят) штук, загальною кубомасою 22,01 метри кубічних; товаро-транспортну накладну ЛВВ №581259 від 16 січня 2021 року; подорожній лист №0022384 від 16 січня 2021 року. У решті клопотання залишено без задоволення.
На вказану ухвалу подала апеляційну скаргу представник ДП «Славське лісове господарство» адвокат ОСОБА_6 , у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, то апелянт наголошує, що про дату та час розгляду клопотання про арешт майна їх повідомлено не було, а про винесення оскаржуваної ухвали йому стало відомо вже 22.01.2021 від слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівськії області, після подання представником ДП «Славське лісове господарство» адвокатського запиту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ухвала слідчого судді постановлена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України.
16 січня 2021 року працівниками поліції було зупинено автомобіль марки КАМАЗ-43101, н.з. НОМЕР_1 , який перевозив лісопродукцію, що належить ДП «Славське лісове господарство», з Климецького лісництва на нижній склад у с. Тухля. При проведенні огляду місця події працівниками поліції було вилучено вантажний автомобіль КАМАЗ-43101, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_2 , завантажений 60 шт. круглими лісоматеріалами породи ялина, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажний автомобіль КАМАЗ-43101, д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - причепа ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 , товарно-транспортну накладну ЛВВ № 581259 від 16.01.2021 року, подорожній лист №002384.
По даному факту відкрито кримінальне провадження № 0000014 від 16.01.2021 за ч. 1 ст. 366 КК України, а вилучені речі визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 18 січня 2021 року.
Апелянт звертає увагу, що відповідно до положень КПК України, арешт майна не може перешкоджати здійсненню нормальної господарської діяльності юридичної особи, майно якої арештовано.
Наголошує, що майно ДП «Славське лісове господарство» є державною власністю, а джерелом формування майна підприємства є, зокрема, і доходи, одержані від реалізації продукції. Тому, тривале зберігання у неналежному стані арештованої лісопродукції, призведе до втрати лісопродукцією своїх якостей, що суттєво позначиться на ціні даної продукції. У результаті таких дій підприємство понесе витрати, що у подальшому перешкоджатиме своєчасній сплаті податків та інших відрахувань.
Апелянт зазначає, що працівниками ДП «Славське лісове господарство» не допущено порушень вимог природоохоронного законодавства, а лише допущено порушення окремих вимог Тимчасової інструкції з електронного обігу лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки, за які винних осіб вже притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Стверджує, що будь-яким особам не повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, в тому числі службовим особам ДП «Славське лісове господарство», а тому вважає, що слід скасувати накладений арешт на майно, оскільки його накладено необґрунтовано.
Апелянт звертає увагу, що в силу певних обставин, що склалися, а саме сильний мороз, вказані працівники не мали можливості належним чином провести заміри лісопродукції та відповідно оформити документи на неї, про що і вказано в їх поясненнях, однак, дана обставина при винесені оскаржуваної ухвали врахована не була.
Заслухавши доповідь судді, міркування представника - адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційні вимоги, обговоривши доводи наведені в клопотанні про накладення арешту на майно, вивчивши матеріали кримінального провадження надані суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Також, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.
Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

При винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього доказів в матеріалах кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим відділом Сколівського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 16.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до обставин, викладених в матеріалах клопотання слідчого, 16 січня 2021 року проведено огляд місця події. Під час огляду місця події було вилучено вантажний автомобіль KAMA3-43101, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_2 . завантажений 60 шт. круглими лісоматеріалами породи ялина, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - вантажний автомобіль KAMA3-43101, д.н.з. НОМЕР_1 , серія НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу- причепа ГКБ 8350, д.н.з. НОМЕР_4 . товарно-транспортну накладну ЛВВ № 581259 від 16.01.2021 року, подорожній лист №002384 .
Вилучені речі постановою слідчого від 18.01.2021 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачаються достатні підстави вважати, що вилучені речі є речовими доказами, які можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, а тому з метою запобігання можливості їх пошкодження, псування, приховування, знищення, перетворення чи відчуження, та відповідно відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідження та збереження, вилучених речей має важливе значення для кримінального провадження, майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, відповідає критеріям, визначеним у ст.170 КПК України, оскільки прямо стосується предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні.

Що стосується покликань апелянта про те, що через неналежне зберігання продукція державного підприємства може бути пошкодженою, відповідно її ціна буде меншою, а отже у результаті таких дій підприємство та держава понесе витрати, що у подальшому перешкоджатиме своєчасній сплаті податків та інших відрахувань, то такі є необґрунтованими з врахуванням обставин кримінального провадження.
Всі наявні у кримінальному провадженні фактичні дані слідчим суддею першої інстанції були враховані. Правових підстав для скасування арешту на вилучене майно, на підставі вимог ст. 170 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищезазначене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого у накладені арешту на майно, яке вилучене у ДП «Славське лісове господарство» діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

Колегія суддів не вбачає будь-якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Поновити представнику ДП «Славське лісове господарство» адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21.01.2021.
Апеляційну скаргу представника ДП «Славське лісове господарство» адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 21.01.2021, по матеріалах кримінального провадження № 0000014 внесеного в ЄРДР 16.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, якою частково задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на лісо продукцію, транспортні засоби та інші речі - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: