Справа № 755/6144/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002175 від 20 березня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, який офіційно не працює, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше багаторазово судимого,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який працює в ТОВ «Імперіал бізнес буд» на посаді експедитора, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час біля під`їзду будинку на лавці знаходився ОСОБА_9 .
В цей час, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи, що їх дії носять відкритий характер, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вступив в злочинну змову з ОСОБА_6 , спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, відповідно до яких ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 мали намір нанесли тілесні ушкодження потерпілому та в подальшому відкрито заволодіти чужим майном.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 , обравши об`єктом злочинного посягання майно потерпілого, а саме: мобільний телефон Хіаомі Мі А2 Lite Вlаск, чоловічу сумку зеленого кольору, - яке знаходилось на лавці поруч із ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_5 , діючи повторно, разом з ОСОБА_6 з метою відкритого заволодіння майном, застосували насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, чим спричинили останньому, згідно з висновком судово-медичного експерта № 042/1-376-2020 від 23.03.2020, легкі тілесні ушкодження. Далі ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел, забрав із землі мобільний телефон Хіаомі Мі А2 Lite Вlаск вартістю 4000 гривень, який впав з лавки, в цей час ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, взяв з лавки сумку зеленого кольору, в якій знаходились мобільний телефон Lenovo РНАВ2 Plus вартістю 2430,00 гривень, запальничка Zірро, золотистого кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Hundai Ассеnt.
Після чого, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, направившись в напрямку вулиці Будівельників, у м. Києві, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, завдавши кримінальним правопорушенням потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 6 430 гривень.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав в частині викрадення чужого майна та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначивши, що попередньої змови щодо викрадення чужого майна та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у нього із ОСОБА_5 не було, дав покази та пояснив, що 20 березня 2020 року приблизно о 18-00 годині він зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_11 в районі вул. Віфліємської у місті Києві, проходячи повз незнайомого ОСОБА_9 , який сидів біля будинку №12 на лаві, попросили у нього закурити, проте чоловік грубо їм відповів. Внаслідок цього ОСОБА_6 розпочав бійку, вдаривши потерпілого ОСОБА_9 , далі удари потерпілому обвинувачені наносили по черзі, поваливши в ході бійки потерпілого на землю. Поки потерпілий ОСОБА_9 знаходився на землі, вони із ОСОБА_11 вирішили втекти, при цьому ОСОБА_6 схопив із землі мобільний телефон, який випав під час бійки, вважаючи, що то був телефон ОСОБА_5 . Інших речей, а саме сумки, ОСОБА_6 не брав, також зазначив, що не бачив, як ОСОБА_5 брав сумку потерпілого перед їх втечею, не знає, чи брав ОСОБА_5 зазначену сумку та не пам`ятає, чи була сумка в руках у ОСОБА_11 в той час, коли вони вдвох тікали з місця події. Помітивши, що ніхто їх не переслідує, сповільнили крок та з`ясувалося, що зазначений телефон марки Хіаомі належить потерпілому ОСОБА_9 . Знаходячись в районі Дарницької площі, ОСОБА_6 запропонував здати телефон в ломбард. Не маючи при собі документів, які посвідчують особу, для того, щоб здати телефон в ломбард, за допомогою звернулися до незнайомого чоловіка, якому ОСОБА_5 передав телефон Lenovo. Звідки взявся телефон Lenovo ОСОБА_6 пояснити не міг. В ломбарді за телефон Lenovo отримали 1250 грн, із яких 50 грн віддали незнайомому чоловіку як винагороду, 1200 грн поділили на двох із ОСОБА_5 по 600 грн кожному. Далі вдвох із ОСОБА_5 вирушили в напрямку метро Дарниця, де були затримані працівниками поліції. Під час затримання телефон ОСОБА_12 знахдився у нього, запальничка Zірро знаходилась у ОСОБА_5 . Після дослідження доказів, які було долучено стороною обвинувачення, та допиту обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 надав додаткові пояснення, зазначивши, що перед тим, як тікати, підняв із землі два мобільні телефони, вважаючи, що то були речі ОСОБА_5 , зазначив також, що підчас затримання запальничка Zірро знаходилась у нього.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав в частині викрадення чужого майна та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначивши, що попередньої змови щодо викрадення чужого майна та нанесення тілесних ушкоджень потерпілому у нього із ОСОБА_6 не було, дав покази та пояснив, що 20 березня 2020 року приблизно о 18-00 годині він зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_6 в районі вул. Віфліємської у місті Києві, проходячи повз незнайомого ОСОБА_9 , який сидів біля будинку №12 на лаві, попросили у нього закурити, проте чоловік грубо їм відповів. Внаслідок цього ОСОБА_6 розпочав бійку, вдаривши потерпілого ОСОБА_9 , далі удари потерпілому обвинувачені наносили по черзі, поваливши в ході бійки потерпілого на землю. Поки потерпілий ОСОБА_9 знаходився на землі, вони із ОСОБА_6 вирішили втекти, при цьому ОСОБА_6 забрав два мобільні телефони, які знаходились на землі в цей час. Інших речей, а саме сумки, ОСОБА_5 не брав, та не пам`ятає, чи лежала сумка потерпілого ОСОБА_9 на лаві під час події. Помітивши, що ніхто їх не переслідує, сповільнили крок та ОСОБА_6 показав два мобільні телефони марки Хіаомі та Lenovo, вважаючи, що то були мої речі. Зясувавши, що належить потерпілому ОСОБА_9 . Знаходячись в районі Дарницької площі, ОСОБА_6 запропонував здати телефон в ломбард. Не маючи при собі документів, які посвідчують особу, для того, щоб здати телефон в ломбард, за допомогою звернулися до незнайомого чоловіка, якому ОСОБА_5 передав телефон Lenovo. Звідки взявся телефон Lenovo ОСОБА_6 пояснити не міг. В ломбарді за телефон Lenovo отримали 1250 грн, із яких 50 грн віддали незнайомому чоловіку як винагороду, 1200 грн поділили на двох із ОСОБА_5 по 600 грн кожному. Далі вдвох із ОСОБА_5 вирушили в напрямку метро Дарниця, де були затримані працівниками поліції. Під час затримання телефон ОСОБА_12 знахдився у нього, запальничка Zірро знаходилась у ОСОБА_6 .
Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 дав покази та пояснив, що він 20 березня 2020 року приблизно о 19 годині 00 хвилин знаходився біля будинку №12 по вул. Віфліємській в м. Києві, сидячі на лаві, де вживав алкогольні напої, та поклавши смку з особистими речами і телефон Хіаомі на лаву поряд із собою. В сумці знаходилися: гаманець, телефон Lenovo, запальничка Zірро, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Hundai Ассеnt. Двоє незнайомих чоловіків запитали у нього закурити, він відповів грубо, що, на його думку, могло спровокувати бійку. Після цього відчув удар та впав на землю. Хто із обвинувачених вдарив його першим, ОСОБА_9 не пам`ятає, удари наносилися по всьому тілу обвинуваченими по черзі. Підводячись із землі, ОСОБА_9 помітив, що ОСОБА_5 схопив сумку яка знаходилась на лаві, ОСОБА_6 схопив телефон Хіаомі, який підчас бійки впав на землю, після чого обвинувачені вдвох почали тікати в напрямку Дарницької площі. ОСОБА_9 їх не переслідував, хто визвав поліцію не знає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є працівником поліції, повідомив, що 20 березня 2020 року надійшов виклик на лінію 102 про напад на чоловіка, він з напарником лейтенантом ОСОБА_14 прибув на виклик. Ними було здійснено телефонний дзвінок на телефон потерпілого, проте зміст розмови свідок повідомити не зміг, оскільки розмову вів його напарник. Також, свідок повідомив, що під час затримання у обвинувачених було вилучено мобільний телефон, модель та колір він не пам`ятає.
Слід зазначити, що стороною обвинувачення було заявлено про виклик та допит свідків, проте забезпечити явку ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_14 не виявилося за можливе, тому прокурор в судовому засіданні відмовився від їх виклику та допиту.

Так, з досліджених судом у порядку ст. 358, 359 КПК України у судовому засіданні, матеріалів, наданих стороною обвинувачення, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.03.2020 року, потерпілий ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 20.03.2020 року повідомила, що близько 19 години в м. Києві по вулиці Віфлеємській, 12, двоє незнайомих осіб нанесли йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи особистим майном, а саме: телефонами Lenovo та Хіаомі,сумкою, в якій знаходилися,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, водійське посвідчення, запальничка Зіппо (т. 1 а.с. 83).

Відповідно до висновку експерта № 042/1-376-2020 від 23.03.2020 року ступінь тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до протоколу особистого обшуку ОСОБА_5 при затриманні 20.03.2020 року в м. Києві на вул. Будівельників, 38/14, біля зупинки громадського транспорту «Станція метро Дарниця», що зафіксовано на відео та досліджено в судовому засіданні, у останнього вилучено з лівого верхнього кармана куртки телефон Хіаомі Mi A 2Lite чорного кольору Imei НОМЕР_1 , Imei 2 НОМЕР_2 s/n НОМЕР_3 (т.1 а.с. 102-103, 104).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.03.2020 року, що зафіксовано на відео та досліджено в судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_9 вказано на ОСОБА_6 як одного з осіб, які 20.03.2020 року близько 19 години за адресою: м. Київ, вул. Віфлеємська, 12, вичинили кримінальне правопорушення (т.1 а.с. 105-107, 108).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 21.03.2020 року потерпілим, що зафіксовано на відео та досліджено в судовому засіданні, ОСОБА_9 вказано на ОСОБА_5 як одного з осіб, які 20.03.2020 року близько 19 години за адресою: АДРЕСА_3 , вичинили кримінальне правопорушення (т.1 а.с. 109-111, 112).

Відповідно до протоколу огляду предмету, а саме: диску з відеозаписом подій, що відбулися 20.03.2020 року по пр. Миру, 2/3, наданого ПТ «Ай Ти Ломбард», який було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що до приміщення ломбарду зайшов чоловік, зовні схожий на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ним увійшов чоловік, зовні схожий на ОСОБА_5 , та третім увійшов чоловік, який зовні схожий на ОСОБА_6 , за вікном прийому знаходився співробітник ломбарду. Далі ОСОБА_5 показав співробітнику ломбарду мобільний телефон, ОСОБА_6 передав другий мобільний телефон ОСОБА_17 . В подальшому ОСОБА_17 взяв до рук два телефони, ОСОБА_5 пройшов до лавки та присів. Далі ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_17 один телефон, а інший ОСОБА_17 передав співробітнику ломбарду через віконце прийому товару. ОСОБА_6 присів поруч із ОСОБА_5 , після чого останні вийшли з приміщення ломбарду. Далі, ОСОБА_17 поставив підпис на паперах, які надав працівник ломбарду, отримав грошові кошти та вийшов із приміщення ломбарду. В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що особи, які вбачаються на даному відеозиписі, це є саме вони.
З протоколу про визнання та приєднання речових доказів, а саме: кредитного договору № 870-20003110 від 20.03.2020 року про надання ломбардом фінансового кредиту ОСОБА_17 , вбачається отримання останнім грошової суми в розмірі 1 350 грн. за мобільний телефон Lenovo РНАВ2 Plus.
Відповідно до протоколів проведення слідчого експерименту від 14.04.2020 року та 15.04.2020 року встановлено фактичні дані, що дозволяють дійти висновку про обставини вчинення правопорушення від 20.03.2020 року.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_9 прямо вказав як на досудовому слідстві, так і підчас судового провадження на осіб, які вчинили неправомірні дії щодо нього.

Як вбачається з аналізу показів потерпілого, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання за ст. 384 КК України, у нього відсутні мотиви оговорювати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , не назвали таких мотивів для оговору і обвинувачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Аналізуючи докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України; обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабежі), за попередньою змовою групою осіб, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Пленум Верховного Суду України в п.24 своєї постанови №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» роз`яснив, що злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

Тобто, кваліфікуюча ознака «за попередньою змовою групою осіб» має місце, зокрема, тоді, коли злочин спільно вчинили дві особи, які заздалегідь домовилися про його вчинення. За який саме час до початку нападу виникла домовленість для кваліфікації не має значення. Так, грабіж буде вважатися вчиненим за попередньою змовою і тоді, коли така змова мала місце за кілька хвилин до початку вчинення злочину.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно із ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації у м. Києві, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення, та вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання лише у виді позбавлення волі, проте у мінімальних межах, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації у м. Києві, не одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення, добровільне сприяння розкриттю злочину, та вважає, що він не є особою, виправлення якої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, згідно з положеннями ст.75 КК України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня вступу вироку в законну силу, зарахувавши в строк відбування покарання час його перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 20.03.2020 року по 24.10.2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у певний період доби, а саме: в період часу з 22-00 години до 06-00 години наступного дня,залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні основні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання у певний період доби, а саме: в період часу з 22-00 години до 06-00 години наступного дня,залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути зі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи №042/1-376-2020 в розмірі 273 (двохсот сімдесяти трьох) гривень 89 копійок солідарно.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- оптичний-диск СD-R із записами, датованими 20.03.202 року, - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- кредитний договір № 870-20003110 від 20.03.2020 року про надання ломбардом фінансового кредиту ОСОБА_17 - зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- мобільний телефон Хіаомі Mi A 2 Lite чорного кольору Imei НОМЕР_1 , Imei 2 НОМЕР_2 , який передано на зберігання ОСОБА_9 , - залишити у володінні власника.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1