Справа № 369/1568/21
Провадження №1-кс/369/406/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту та заборон, застосованих ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000429, -
В С Т А Н О В И В:
04.02.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_3 про скасування арешту та заборон, застосованих ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000429.

Своє клопотання мотивував тим, що 08.11.2017 року слідчим суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області справа №369/12248/17 в рамках кримінального провадження № 0000429 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України, було накладено арешт на часту в статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962, м. Київ, вул. Семена Скляренка, 9) в подальшому назву та юридичну адресу змінено на ТОВ «ПЛЕДОН РАЙЗ» (ідентичний код юридичної особи: 38510962, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 17), в розмірі 100%, що становить 11 098 000 гривень.

Станом на день звернення з клопотанням ОСОБА_3 оскаржив незаконні реєстраційні дії в судовому порядку та відновив у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відомості про себе, як єдиного власника частки розміром 100% у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ», в тому числі директора Товариства.

У зв`язку з цим, наразі відпала потреба у арешті частки в статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» та відповідних заборонах, що застосовані ухвалою слідчого судді від 08.11.2017 року у справі №369/12248/17.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. 23.06.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в якій він просив розгляд клопотання проводити без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2017 року справа №369/12248/17 в рамках кримінального провадження № 0000429 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 358 КК України, було накладено арешт на майно зазначене в клопотанні.

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва (справа №826/16366/17), рішення Господарського суду Черкаської області (справа №925/531/19), Оболонського районного суду міста Києва (справа №756/11508/17) ОСОБА_3 оскаржив незаконні реєстраційні дії в судовому порядку та відновив у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань відомості про себе, як єдиного власника частки розміром 100% у статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ», в тому числі директора Товариства.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Тому слідчий суддя вважає, що при зазначених обставинах, під час звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна відповідно до ст. 170, 174 КПК України, майно зазначене у клопотанні не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження. З поданих заявником доказів вбачається, що в матеріалах кримінального провадження в рамках якого накладено арешт відсутня об`єктивна необхідність в подальшому застосуванні заходів забезпечення у вигляді арешту.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене та враховуючи той факт, що з наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах. Також слідчий суддя бере до уваги той факт, що досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню триває з 2015 року та арешт на вказане майно було накладено 06.08.2018 року, що свідчить про тривале та необґрунтоване обмеження законних прав власника майна. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного автомобіля суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права ПП «Білоцерківська агропромислова група», оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту та заборон, застосованих ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні № 0000429 - задовольнити.
Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2017 року у справі №369/12248/17, провадження № 1-кс/369/3455/17, в рамках кримінального провадження №0000429 - скасувати.
Скасувати арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «ЛІК ОМ» (Ідентифікаційний код юридичної особи: 38510962, м. Київ, вул. Семена Скляренка, 9), в розмірі 100%, що становить 11 908 000 гривень, накладений на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_6 від 08.11.2017 року у справі №369/12248/17.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1