Справа № 128/694/21
УХВАЛА

08 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ "Стрижавська виправна колонія (№81)" - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, маючого середньо-спеціальну освіту, до засудження не працюючого, засудженого вироком Апеляціного суду Донецької області від 03.06.2009 за ст. 399, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 145, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Верховного суду України від 03.12.2009 вирок Апеляційного суду Донецької області від 03.06.2009 змінено, вважати засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна, про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з клопотанням про умовно дострокове згідно ст. 81 КК України, мотивуючи його тим, що він засуджений вироком Верховного суду України від 03.12.2009 до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. За час відбування покарання має 4 заохочення та дисциплінарні стягнення, які погашені. У зв`язку із викладеним просить застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України та звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 власне клопотання про умовно-дострокове звільнення підтримав та просив його задоволити. Додатково зазначив, що вважає, що став на шлях виправлення та має право на умовно-дострокове звільнення. Окрім того, у нього 4 стадія хвороби ВІЛ СНІД, а також він перехворів на туберкульоз.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання ОСОБА_5 , просив його задоволити, оскільки вважає, що останній виправився та заслуговує на умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_5 з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, оскільки засуджений не працевлаштований, останнє заохочення до нього застосвувалося ще у 2017 році. А окрім того, у 2019 році вже розглядалося аналогічне звернення ОСОБА_5 і з того часу жодних позитивних змін в поведінці засудженого не відбулося.

Представник ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_4 при вирішенні питання поклався на розсуд суду.
Ознайомившись з матеріалами клопотання та матеріалами особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
З матеріалів особової справи та характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляціного суду Донецької області від 03.06.2009 за ст. 399, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 145, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Верховного суду України від 03.12.2009 вирок Апеляційного суду Донецької області від 03.06.2009 змінено, вважати засудженим за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 395, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку 29.12.2008; кінець строку 24.01.2022. До Стрижавської ВК №81 прибув 23.08.2018.
За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися. На виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, наміри щодо працевлаштування не висловлює. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установиз метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. До виконання робіт із благоустрою відноситься байдуже, намагається перекладати їх виконання на інших засуджених, не вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Приймає участь у прогармі диференційованого виховного впливу на засуджених за програмою «Підготовки до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає. Суспільно-корисні звязки підтримує із дружиною, матірю, братом та сестрою.
Переведенню до дільниці соціальної реабілітації за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 24.01.2015, однак комісією установи відмовлено як особі яка не стає на шлях виправлення. Протоколом №23 від 21.12.2017 установи погоджено у застосуванні ст. 101 КВК України так як засуджений стає на шлях виправлення.
Застосуванню ст. 82 КК України за формальними ознаками підлягав по відбуттю 2/3 частин строку покарання 24.05.2017, однак комісією установи відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Умовно-достроковому звільненню за формальними ознаками підлягав по відбуттю 3/4 частин строку покарання 24.07.2018, однак комісією установи відмовлено як особі, яка не довела свого виправлення.
На профілактичному обліку не перебуває.
Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_5 , наданої із ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)» засуджений не має в своїх діях чіткої послідовності та стабільності, раніше 4 рази притягувався до кримінальної відповідальності, два рази звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив.
З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень вбачається, що до засудженого ОСОБА_5 тричі застосовалися дисциплінарні стягнення у 2013, 2014 та 2016 роках, окрім того, засуджений ОСОБА_5 має чотири заохочення, які були застосовані до нього у 2012, 2015, 2016 та 2017 роках.
Виходячи із вимог ст.81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
При вирішенні даного питання судом враховані положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
Так, сумлінна поведінка означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і
розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; активну участь у
самодіяльних організаціях засуджених, виконання розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу; товариському ставленні до інших засуджених.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений
працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу,
належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.
З врахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що в даний час засуджений ОСОБА_5 відбув більше 3/4 строку покарання, проте сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, йому було відмовлено у застосуванні положень ст. 82 та ст. 81 КК України, як особі яка не стає на шлях виправлення. ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві в установі, характеризується посередньо, до виконання робіт із благоустрою установи відноситься байдуже та намагається перекласти її на інших засуджених, востаннє заохочувався ще у 2017 році. Тобто, умовою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є його сумлінна поведінка та ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.81 КК України, ст. 537 ч. 1 п. 9, ст. 539 ч. 4 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1