Справа № 274/2214/19 Провадження № 1-кс/0274/667/21
18.05.2021 м.Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
Слідчий звернулася до суду з вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.
В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.390 КК України, а саме своїми умисними діями, які виразились у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.
Санкцією ч. 2 ст. 390 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років.
Також в клопотанні орган досудового розслідування вказує на ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, як вказує слідчий, обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить запобігання вищезазначених ризиків.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки є наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, має несформовані та нестійкі соціальні зв`язки, оскільки не працює, постійного джерела доходів не має, тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - шляхом неявки на виклики слідчого, прокурора та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_4 вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю; просив застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначено в клопотанні. Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК Українив становлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України.
09.04.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.390 КК України. Повідомлення про підозру 09.04.2019 отримано матір`ю - ОСОБА_6 .
Проведеними слідчими та оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_4 не представилось за можливе.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вироку Приморського районного суду міста Одеси від 31.05.2016 засуджено за ст. 186 ч.2, 71, 72 ч.5 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 03.09.2018 року замінено невідбуту частину покарання за вироком суду від 31.05.2016 на обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 26 днів.
Останній з 27.09.2018 відбуває покарання у виді обмеження волі в державній установі «Бердичівський виправний центр (№108)», яка знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Низгірецька, 2. Цього ж дня йому під розписку роз`яснено правила перебування у виправному центрі, відповідальність за ухиляння від відбування покарання.
Так, 30.03.2019 наказом №49 начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» засудженому ОСОБА_4 надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі виправного центру, у зв`язку з вирішенням питання працевлаштування після звільнення, до м. Бердичів, 2-й провул. Червоний, 15, з 09 год. 00 хв. 30.03.2019 до 09 год. 00 хв. 06.04.2019 року.
При цьому, 30.03.2019 ОСОБА_4 під підпис роз`яснено правила поведінки та повідомлено про термін перебування в короткочасному виїзді, попереджено про кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення терміну виїзду.
30.03.2019 о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 вибув з державної установи «Бердичівський виправний центр (№108) та у встановлений для повернення час, а саме до 09 год. 00 хв. 06.04.2019 на територію виправного центру не повернувся та не повідомив про причини неповернення. За місцем перебування під час короткочасного виїзду, визначеним у наказі №49 від 30.03.2019 відсутній та взагалі не з`являвся.
Своїми умисними діями, які виразились у неповерненні до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 390 КК України.
На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення слідчий посилається на зібрані органом досудового розслідування докази, а саме:рапортом оперативного чергового Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 07.04.2019; рапортом чергового помічника начальника установи ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)»; протоколом огляду місця події від 07.04.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 17.02.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 08.04.2019; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.04.2019.
Так, згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Таким чином встановлено, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України, є обґрунтованою.
Що ж до наявності обгрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то в клопотанні зазначено про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обговорюючи питання наявності зазначених у клопотанні ризиків, зокрема, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення, то такі, як вважає слідчий суддя, є цілком ймовірним.
Встановлено, що ОСОБА_4 , маючи дозвіл на короткостроковий виїзд з виправного центру, будучи ознайомлений про настання кримінальної відповідальності в разі неповернення до місця відбування покарання у виді обмеження волі з часу закінчення короткострокового виїзду, до виправного центру не повернувся, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.390 КК України, не працює, офіційно не підтвердив місце роботи, що свідчить про відсутність законного джерела доходів; підозрюваний неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; а відтак, останній може як переховуватись від органів досудового розслідування, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду, що, в свою чергу, свідчить про доведеність наявності ризиків, передбачених п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у тому числі відсутність постійного місця роботи, обставини вчинення злочину, кримінально-протиправну поведінку підозрюваного, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, аналізуючи наведене у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Керуючись статтями 176 179, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 208, 390 Кримінального процесуального кодексу України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15.07.2021.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - 17.05.2021 о 18 год 00 хв.
прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду;
не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Роз`яснити, що з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а у разі їх невиконання внесені у якості застави кошти звертаються в дохід держави.
Строк дії ухвали до 15.07.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 19.05.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1