Справа № 188/737/21
Провадження № 1-кп/188/133/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення, укладеною 16 червня 2021 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000045 від 06 квітня 2021 року, яке надійшло від прокурора Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 17 червня 2021 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, працюючого контролером Територіального управління «Будівельно-монтажна експлуатаційна служба» АТ «Укрзалізниця», розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння психологічних та фізичних страждань колишній дружині ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично умисно у період часу з 09 січня 2021 року по 27 березня 2021 року вчиняв стосовно неї домашнє насильство, що призвело до психологічних та фізичних страждань потерпілої.

Зокрема, ОСОБА_4 09 січня 2021 року близько 19:00 за місцем свого проживання умисно вчинив стосовно ОСОБА_3 домашнє насильство, а саме грубо ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

За вказаним фактом працівниками Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства. Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 15.01.2021 у справі №188/28/21 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань ОСОБА_3 , 26 березня 2021 року о 18.30 за місцем свого проживання за вказаною адресою вчинив сварку із ОСОБА_3 , у ході якої ображав останню нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство.

Також, ОСОБА_4 , не припиняючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань ОСОБА_3 , 27 березня 2021 року о 09.00 за місцем проживання вчинив сварку із ОСОБА_3 , у ході якої ображав останню нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вдарив в плече, завдавши фізичний біль, чим вчинив домашнє насильство.

За вказаними фактами працівниками ВП № 4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_4 складено 2 протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства. Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.04.2021 у справі № 188/385/21 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту терміном на п`ять діб.

Внаслідок умисних систематичних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_3 завдано психологічних та фізичних страждань, у останньої виникли негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, що перешкоджають активному функціонуванню її як особистості і полягають у порушенні звичного усталеного перебігу життя, її життєвих планів та перспектив, подружніх, родинних, дружніх взаємовідносин, підвищеній тривожності, зниженому настрої, відчутті образи, шкоди стосовно порушених подружніх та родинних взаємовідносин, страху перед посяганням на фізичне, моральне та матеріальне благополуччя своїх дітей та себе, за своє майбутнє та своїх дітей, відчутті недовіри до людей, безнадійності щодо подальших перспектив у житті.

Під час досудового розслідування 16 червня 2021 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 17 червня 2021 року.

Згідно з угодою про примирення ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених в угоді. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у виді 150 годин громадських робіт. Сторони зазначили в угоді, що вони розуміють наслідки укладення та затвердження цієї угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, обмеження права оскарження вироку згідно зі ст. ст. 394, 424 КПК України, та відмову від прав, передбачених ст. 474 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання, пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпіла в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, пояснила, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, їй зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань потерпілої особи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин суд, переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого, який раніше не судимий, обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставин, що обтяжують покарання, також судом не встановлено, вважає можливим затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Майнова шкода злочином не завдана. Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16 червня 2021 року між потерпілою ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому і прокурору.

Не пізніше наступного дня копія вироку направляється особам, які були відсутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1