ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2184/20 Номер провадження 11-кп/814/540/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000408 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 та начальника Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 , який брав участь у даному провадженні, на вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Георгієвка Курдайського району Джамбульської області Республіки Казахстан, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, розлучений, непрацюючий, судимий, останній раз 24 квітня 2015 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ст.72 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 19 березня 2020 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653, 80 грн.

За ч.1 ст.185 КК України ОСОБА_8 виправданий, оскільки не доведено, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 02 жовтня 2020 року близько 12 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_1 .

Виявивши, що будинок зачинений, а в ньому перебуває потерпіла ОСОБА_10 , відчинив з використанням металевого предмету вікно, проник до будинку та відкрито, шляхом виривання з рук потерпілої, заволодів її мобільним телефоном Нокіа-105 вартістю 348, 33 грн, після чого залишив місце злочину.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він 01 жовтня 2020 року близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон Самсунг А10 вартістю 2732, 33 грн, належний потерпілому ОСОБА_11 .

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази не доводять наявності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

За змістом апеляційної скарги обвинувачений заперечує винуватість, не погоджується з вироком суду і вважає його незаконним.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок і виправдати ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України.

При цьому вважає, що суд обґрунтував обвинувачення у грабежу на припущеннях, а саме на показаннях потерпілої ОСОБА_10 , правдивість яких не була перевірена шляхом проведення відповідних судових експертиз.

Звертає увагу, що потерпіла і сама могла проникати в житло через вікно, про що повідомляла суд.

Наголошує, що орган досудового розслідування не встановив предмет, за допомогою якого обвинувачений відчинив вікно, а сам спосіб проникнення не підтверджений висновками експертів, а тому вважає протоколи огляду місця події від 02 жовтня 2020 року та слідчого експерименту від 19 листопада 2020 року недопустимими доказами.

Стверджує, що ОСОБА_8 раніше проживав у будинку потерпілої, а тому відсутня така кваліфікуюча ознака як незаконне проникнення до приміщення.

Зазначає про відсутність доказів перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час вчинення злочину.

Вказує про недопустимість як доказів протоколів допиту ОСОБА_8 після затримання, оскільки допити проведені були без захисника.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює рішення суду в частині виправдання обвинуваченого, але просить скасувати вирок у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.186 КК України на 6 років позбавлення волі.

При цьому вказує, що обвинувачений характеризується негативно, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, не розкаявся та не бажає стати на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який не підтримав принесену апеляційну скаргу і вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Рішення суду в частині виправдання обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов, зокрема, на підставі наданих у судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_10 щодо обставин, за яких обвинувачений прийшов до помешкання, відкрив вікно, проник до будинку та вирвав з рук телефон в той час, як вона розповідала сину, що ОСОБА_8 лізе до будинку, незважаючи, що вона закрилася та не впускає його.

При цьому показання потерпілої є стабільними, логічними, детальними, послідовними і узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також з даними протоколів прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02 жовтня 2020 року і слідчого експерименту, проведеного з ОСОБА_10 від 19 листопада 2020 року.

Жодних об`єктивних даних про те, що потерпіла та її син ОСОБА_12 обмовляють обвинуваченого, матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.

Навпаки, інші досліджені судом докази свідчать про правдивість та щирість їх показань.

Так, свідок ОСОБА_13 в залі суду підтвердила, що в обід 02 жовтня 2020 року обвинувачений заходив до неї в стані алкогольного сп`яніння, був агресивно налаштований та пішов у сторону будинку потерпілої. Намагаючись попередити ОСОБА_10 , вона їй зателефонувала, але та повідомила, що ОСОБА_8 уже у дворі, а вона зачинилася в будинку. Через деякий час вона, ОСОБА_13 , знову зателефонувала потерпілій, проте відповів уже обвинувачений, якого вона впізнала по голосу.

Крім того, показання потерпілої підтверджуються протоколом огляду місця події від 02 жовтня 2020 року, відповідно до якого на підвіконні виявлені залишки бруду та землі, вікно не замкнене та має пошкодження у виді отворів діаметром до 0,6 см.

Більше того, цього ж дня у ОСОБА_8 був виявлений та вилучений належний ОСОБА_10 мобільний телефон, що зафіксовано у протоколі затримання від 02 жовтня 2020 року.

Посилання захисника на відсутність експертизи щодо правдивості показань потерпілої як на підставу визнання цього доказу недопустимим є непереконливим.

Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

З огляду на логічність та послідовність показань потерпілої, які підтверджені іншими доказами та не містять суперечностей, враховуючи відсутність підстав за яких слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи, колегія суддів не вбачає жодних підстав для визнання показань потерпілої, які суд безпосередньо сприймав у залі суду, недопустимим доказом.

Твердження захисника про те, що протоколи слідчого експерименту та огляду місця події є недопустимими доказами не ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_10 проведений у відповідності з вимогами ст.240 КПК України, з участю понятих та спеціаліста.

Місце події оглянуте з дотриманням приписів ст.237 КПК України, із запрошенням потерпілої та в присутності понятих.

За результатами цих слідчих дій складені відповідні протоколи, в яких докладно викладені умови і результати слідчого експерименту та огляду місця події, доданий диск із відеозаписом та ілюстративні таблиці відповідної слідчої дії (т.1 а.с.96-109, 113-115).

При цьому зауважень щодо проведення слідчих дій від учасників не надходило.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 правомірно проник до будинку потерпілої, належним чином перевірені місцевим судом і не знайшли свого підтвердження.

При цьому суд обґрунтовано послався на показання ОСОБА_10 , яка пояснила, що дійсно до вчинення злочину обвинувачений кілька днів проживав у неї.

Проте внаслідок його неадекватної поведінки вона заборонила користуватися своїм помешканням і 01 жовтня 2020 року її син - ОСОБА_12 , відвіз ОСОБА_8 до м. Лохвиці.

Такі показання потерпілої підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 .

Враховуючи відсутність у ОСОБА_8 права перебувати у будинку потерпілої, з огляду на вторгнення його до приміщення із застосуванням засобів подолання перешкод (шляхом відкриття вікна металевим предметом), суд правильно вказав про наявність такої кваліфікуючої ознаки злочину, як проникнення у житло.

Сам по собі факт не встановлення предмету, за допомогою якого обвинувачений відкрив вікно будинку, з огляду на наявність у нього можливості розпорядитися таким предметом на власний розсуд після залишення місця злочину, жодним чином не ставить під сумнів висновки суду про винуватість ОСОБА_8 .

Доводи захисника про недоведеність факту перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення грабежу спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_10 , а також висновком лікаря про перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження адвоката про недопустимість як доказів протоколів допиту ОСОБА_8 під час досудового розслідування є необґрунтованими, оскільки суд не посилався на них як на докази вини обвинуваченого у вироку.

Наведені докази, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання і оцінив не лише кожний з них з точки зору належності, допустимості, достовірності, а і їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, спростовують твердження захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у проникненні до будинку потерпілої та відкритому викраденні її мобільного телефону.

Всупереч доводам сторони захисту, показання свідка ОСОБА_14 - сестри обвинуваченого, яка не була свідком подій та лише надала суб`єктивну характеристику особам потерпілої та ОСОБА_8 , жодним чином не спростовують рішення суду про винуватість останнього у вчиненні грабежу.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.186 КК України.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.

Тому підстав для призначення більш суворого покарання, про що прохав прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника ОСОБА_7 та начальника Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4