Справа № 991/4192/21
Провадження №11-сс/991/435/21
Слідчий суддя ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

за участю :

осіб, які подали апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Слідчим суддею було встановлено наступні обставини.
05.06.2021 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку направили до НАБУ заяву про вчинення суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та службовими особами ПАТ КБ «Приватбанк» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190, ст. 364, ст. 375 КК України, яка надійшла до адресата 07.06.2021. Заявники стверджували, що на момент подання вказаної скарги не отримували будь - якої відповіді про прийняття рішення уповноваженими особами НАБУ, що свідчить про те, що минув час, протягом якого НАБУ зобов`язане було внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за її заявою.
Так, зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення та доданих документів вбачається, що ОСОБА_8 отримала із-за кордону спадщину більше мільйона доларів США і в 2010 році поклала ці кошти на депозитні вклади в ПАТ КБ «Приватбанк», після чого отримала три пластикові ощадні картки. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Адвокат ОСОБА_9 , яка знала про наявність у померлої ОСОБА_8 спадщини, здійснила протиправні дії, а саме - допомогла ОСОБА_10 домогтися в суді встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з померлим на той час сином ОСОБА_8 ОСОБА_11 . Після чого зазначений адвокат допомогла доньці ОСОБА_10 ОСОБА_12 в судовому порядку визнати померлого ОСОБА_11 батьком останньої. В подальшому, на правах представника адвокат ОСОБА_9 активно зайнялася заволодінням спадщиною ОСОБА_8 та взяла від ОСОБА_12 довіреність на свого чоловіка ОСОБА_13 з правом підписання документів та отримання коштів у всіх банках України.
Адвокат ОСОБА_9 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_14 та у змові з окремими працівниками ПАТ КБ «Приватбанк» здійснили злочинні дії і незаконно зняли більше мільйона доларів США із депозитних рахунків ОСОБА_15 , після чого відразу оформили в ПАТ КБ «Приватбанк» нові вклади з новими номерами вкладів на маленькі суми коштів, які в подальшому зняла незаконна онука ОСОБА_12 .
У 2012 році законний спадкоємець майна та вкладів у банках померлої ОСОБА_8 ОСОБА_16 , який 30 років прожив у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , був визнаний заочним рішенням суду від 18.09.2012 спадкоємцем за законом права власності на спадщину ОСОБА_8 . Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не повернув ОСОБА_16 кошти та не надав інформацію про рух та наявність цих коштів, ОСОБА_6 законний спадкоємець ОСОБА_16 07.09.2014 звернулася з позовною заявою до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з проханням стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму грошових коштів у розмірі банківських вкладів. Втім, суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 31.03.2016 незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог, чим постановив завідомо неправосудне рішення.
Таким чином, зі змісту скарги слідує, що в діях окремих працівників ПАТ КБ «Приватбанк» та судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська заявники вбачають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190, ст. 364, ст. 375 КК України.
Слідчий суддя дійшов висновку, що у заяві від 05.06.2021 відсутні будь які конкретні фактичні дані про використання влади чи службового становища всупереч інтересам служби окремими працівниками ПАТ КБ «Приватбанк», з метою одержання будь якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що спричинило істотну шкоду чи тяжкі наслідки, зазначені загальні (абстрактні) твердження, а не конкретні фактичні дані, які б свідчили про зловживання службовою особою владою або службовим становищем.
Більше того, у заяві про злочин містяться лише твердження заявників, які вони не підкріплюють жодними фактичними обставинами, що надавали б підстави для кваліфікації відомостей, викладених в заяві про злочин за ст. 364 КК України, та внесення коротких відомостей про них до ЄРДР, щоб в подальшому проводити досудове розслідування.
Доводи про вчинення суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська кримінальних правопорушень, за переконанням слідчого судді, ґрунтуються виключно на незадоволенні судовим рішенням, прийнятим згаданим суддею під час розгляду цивільної справи № 201/12146/14-ц. Разом з тим, факт незгоди із судовим рішенням не свідчить про його неправосудність та вчинення суддею кримінальних злочинів.
Тому, оскільки ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, які б могли свідчити про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України, слідчий суддя не вбачав підстав для задоволення скарги.

Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, у якій ставиться вимога про скасування ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021 та постановлення нової ухвали, якою слід зобов`язати уповноважених осіб НАБУ впродовж 24 годин внести до ЄРДР відомості за їх заявою від 05.06.2021.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено наступне.
Ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021 є незаконною у зв`язку із наступним.
Окремі працівники ПАТ КБ «Приватбанк» у співучасті із іншими особами завдяки шахрайським діям вкрали більше мільйону доларів США з депозитних вкладів в ПАТ КБ «Приватбанк» померлої ОСОБА_8 , про що було вказано у заяві про вчинення злочину від 05.06.2021, яку було подано у НАБУ, проте уповноваженими особами НАБУ відомості до ЄРДР внесені не були, а заява про вчинення злочину незаконно надіслана для розгляду до ГУ НП в Дніпропетровській області.
У вказаній вище заяві наведені фактичні дані, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190, ст. 364, ст. 375 КК України, тому уповноважені особи НАБУ мали внести відповідно до неї відомості в ЄРДР, та, оскільки ними цього не зроблено, слідчий суддя мав зобов`язати вчинити їх такі дії.

Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні з мотивів, викладених в ній.
У судовому засіданні ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав і наполягав на її задоволенні. Додатково надав пояснення, відповідно до яких вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Наполягав, що злочини, про скоєння яких вказано у заяві, є підслідними НАБУ, тому що дана заява містить відповідні відомості щодо їх вчинення, на підтвердження чого було надано відповідні докази. За його переконанням, у діях судді ОСОБА_17 наявний склад злочину, оскільки він прийняв неправосудне рішення у цивільній справі щодо відшкодування шкоди за рахунок ПАТ КБ «Приватбанк». Дане рішення оскаржувалося та за результатами оскарження усіма інстанціями його було залишено без змін.
Уповноважена особа НАБУ, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду у судове засідання не з`явилася, при причини неявки не повідомила.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд здійснено за відсутності уповноваженої особи, бездіяльність якої оскаржується.

Мотиви суду
Заслухавши доповідь головуючого, доводи учасників судового провадження та обговоривши їх, дослідивши матеріали апеляційного провадження, Суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування заявником, серед інших, може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Порядок внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань визначений у статті 214 КПК України.
Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Аналогічні вимоги закріплені у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298.
Частина 2 Глави 1 Розділу ІІ вказаного Положення закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Зі змісту заяви від 05.06.2021 про вчинення кримінального правопорушення, поданої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Національного антикорупційного бюро України вбачається, що останні вказували на вчинення суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та службовими особами ПАТ КБ «Приватбанк» кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 364, 375 КК України. Зокрема, суддя вчинив злочин, передбачений ст. 375 КК України.
В той же час, Рішенням Конституційного Суду № 7-р/2020 від 11.06.2020 статтю 375 КК України (постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови) було визнаною такою, яка не відповідає Конституції України (є неконституційною). Дана обставина зумовлює неможливість здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за вказаною статтею.
Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-2, 366-3, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України за наявності хоча б однієї із умов, передбачених п. 1 (вчинення злочину певним суб`єктом, визначеним у переліку), п. 2 (наявність відповідного розміру предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, за умови вчинення службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків) та п. 3 (кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини).
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказують на вчинення злочину, передбаченого ст. 364 КК України певними фізичними особами, адвокатом, приватним нотаріусом та рядом працівників ПАТ КБ «Приватбанк», які не входять до переліку, визначеного у п. 1. ч. 5 ст. 216 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про завдання вчиненими злочинами шкоди на суму понад мільйон доларів США, не свідчить про наявність підслідності за детективами НАБУ, оскільки окрім розміру предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, що має в п`ятсот і більше разів перевищувати розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення має бути вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків. Тому, доводи апеляційної скарги відхиляються у цій частині.
Відносно ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.
З огляду на приписи ст. 216 КПК України, примітки до ст. 45 КК України, злочин, передбачений ст. 190 КПК України не належить до підслідності НАБУ.
Частиною 1 статті 216 КПК України передбачено, що слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.
Встановивши що у заяві відсутні відомості відносно вчинення корупційних злочинів, які були б підслідні детективам НАБУ, 14.06.2021 заяву ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було направлено до ГУ НП в Дніпропетровській області для розгляду у межах компетенції (а.с. 101). Вказане свідчить, що за відсутності у заяві викладених достатніх фактичних даних щодо ймовірного вчинення корупційного злочину, підслідного детективам НАБУ, надіслання вказаної вище заяви до повноважного органу має на меті дотримання вимог щодо швидкого, повного, всебічного та ефективного здійснення досудового розслідування, що відповідає вимогам ст.ст. 2, 9, 28 КПК України.
Таким чином, враховуючи, що станом на час розгляду скарги матеріали за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були направлені до відповідного органу досудового розслідування у відповідності до вимог щодо підслідності, передбачених ст. 216 КПК України, наразі зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України не буде сприяти реальному досягненню завдань кримінального провадження.
Виходячи із наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що у слідчого судді Вищого антикорупційного суду були відсутні підстави для задоволення вказаної вище скарги, а тому постановлене ним рішення по суті є вірним.
Інших доводів, які б могли слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в апеляційній скарзі не наведено.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021.

Керуючись ст.ст. 2, 214, 216, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 30.06.2021 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4