Справа № 454/1730/20
У Х В А Л А

03.03.2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 та ОСОБА_6

потерпілих

та представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого на посаді технолога ТзОВ «Екопак Україна», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Сокальського районного суду Львівської області перебуває дане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 15.03.2021 року. Зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Вказав на продовження ризиків, що передбачені статтею 177 КПК України. Зазначив, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів

Клопотання мотивоване тим, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які послужили підставою обрання обвинувачений запобіжного заходу, надалі існують, а тому не доцільно застосувати більш м`яких заходи.

Разом з цим, захисники обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали клопотання про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт..

Клопотання мотивовано тим, що ризики передбачені ст. 177 КПК України відпали, враховуючи відсутність доказів, які б обгрунтовували необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи час протягом якого до останнього такий запобіжний захід застосовано, вважають що слід змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та необхідним для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Крім цього зазаначають, що обвинувачений є учасником АТО, під час проходження служби отримав поранення, неодноразово нагороджувався відзнаками ЗСУ, має постійне місце проживання та постійне місце праці. За місцем праці та проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

Також, вказують, що вони та сестра обвинуваченого неодноразово зверталися до потерпілих та їх представників з пропозицією відшкодування шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Однак ОСОБА_8 назвав непідйомну суму для родичів ОСОБА_4 та категорично відмовляється отримувати названу суму частинами.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники заперечили проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підтримали своє клопотання про заміну запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту.

Потерпілі та їхній представник підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходять до наступних висновків.

Ухвалою від 14.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними Кримінальним процесуальним кодексом України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, йому інкриміновано вчинення тяжкого злочину, йому загрожує безальтернативне покарання, в разі визнання його винним у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Також, вагомим аргументом у підтвердження посилань прокурора є те, що обвинувачений не має на утриманні непрацездатних осіб, відсутні сталі соціальні зв`язки, а також усвідомлення можливого покарання за вчинене, що може спонукати його переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини.

Суд дійшов до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, невзмозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що дані ризики не зменшилися, оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, те, що судове провадження на даний час не завершене: не допитано всіх свідків(обвинувачений може незаконно впливати на них), що в свою чергу, перешкоджає завершенню судового слідства до закінчення дії попередньої ухвали. Окрім того, суд враховує і репутацію обвинуваченого, який жодним чином не відшкодував заподіяної шкоди.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Суд дійшов висновку, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.174, 176, 177, 197, 314-316, 334, 371, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 01.05.2021 року включно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1