Справа № 439/30/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1309/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002734 від 18.09.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2020 року, -

встановила:

вироком Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
На підставі ч. 5 ст. 74, п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 3424 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1600 грн. сплачених витрат за надання правничої допомоги.
Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 16.09.2018 близько 17.00 год., знаходячись на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка м. Броди Львівської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно лівою рукою наніс один удар в праву сторону обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, що виразилися у вигляді садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа, що згідно висновку експерта №1161 від 26.09.2018 відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями спричинив легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, які є аналогічними за змістом, просять оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження №0002734 від 18.09.2018 закрити, у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення. У задоволенні цивільного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних скарг вказують, що вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2020 року щодо визанння ОСОБА_6 винними та засудження за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - є незаконним та необгрунтованим, таким який грунтується припущеннях, без доведення, поза усяким сумнівом, винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, ухваленим у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження. Суд повинен був ухвалити виправдувальний вирок у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , а у задоволенні цивільного позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Звертають увагу, що під час розгляд справи в суді першої інстанції, досліджено та встановлено, що усі водії та пасажили трьох автомобілів, які були пошкоджені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась за вини ОСОБА_9 , отримали різні тілесні ушкодження.

Однак, ухвалююч вирок, що оскржується, суд викривив покази обвинуваченого, зазначив, що ніби останній показав, що підходив до водійського місця потерпілого.

Оглянутим у судовому засіданні 30.06.2020 року відео з камери відеореєстратора, підтверджуються обставини ДТП, як автомобіль ОСОБА_6 передньою частиною вдаряє в праву дверку автомобіль ОСОБА_9 , який від цього удару відкинуло на протилежнцу сторону перхрестка і відбулось зіткнення з автомбілем свідка ОСОБА_10 . А також видно, що після зіткнення, ОСОБА_6 вийшов з автомобіля зігнувшись та тримаючись за голову обома руками перейшов на протилежний край перехрестку. Даною відеозйомкою підтверджуєтся, що автомобіль потерпілго ОСОБА_9 отримав сильний удар.

При цьому даною відеозйомко чітко вкбачаєьься, що обвинуввчений не йщов до водійскього місця автомобіля потерпілогоо, а перейшов дорогу позаду автомобіля на іншій стороні дороги.

Однак суд у вироку, що оскаржується, неправильно зазначив, що обвинувачений підходив до водійського місця автомобіля потерпілого.

Наголошують, що стороною захисту зверталась увага суду, що строною обвинувачення не надано доказів, які б переконливо свідчили, що тілесні ушкодження яке виявлено у гр. ОСОБА_9 отримано ним не під час ДТП, а саме від дій (удару) гр. ОСОБА_6 .

Обвинувальний вирок грунтується виключно на показах потерпілого гр. ОСОБА_9 та його дружини - свідка ОСОБА_11 , та викривленх судом показах експерта, обвинуваченого.

Покази потерпілого та свідка ОСОБА_11 , що стосується події кримінального правовпорушення різняться між собою та не збігаються в деталях.

Підкреслюють, що висновок судово-медичної експертизи не може бути прямим доказом вини обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки містить лише припущення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, не дотримання експертом вимог Інструкції, свідчить, що даний документ виготовлено в порушення встановлених законодавством норм, а отже доказ отриманий не у в порядку встановленому законом.

З огляду на вищевикладене, вважають, що Бродівський районний суд Львівської, ухвалюючи вирок у даній справі, зобов`язаний був визнати недопустимими доказом висновок судово-медичної експертизи - висновок експерта № 1161 з 25.09.2018 р. по 26.09.2018 року складений лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_12 , оскільки такий отриманий з порушенням порядку, встановленому цим Кодексом, не уповноваженими на це особами.
Звертають увагу, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 органи досудового розслідування Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області та Тернопільської місцевої прокуратури діяли поза межами визначених КПК повноважень.
Кримінальне провадження розпочате за заявою потерпілого ОСОБА_9 від 18.09.2018 року, що подана Начальнику Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області полковнику поліції ОСОБА_13 (а.с. 84), що зареєстрована в ЖЄО за № 31497.
Місце вчинення кримінального правопорушення було відомо одразу м. Броди Львівської області. Отже, здійснювати досудове розслідування повинні слідчі відділу поліції у м. Броди Львівської області.
Матеріали кримінального провадження містять повідомлення слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_14 заступнику керівника Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_15 від 18.09.2018 року розпочате досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні. Однак, 19.09.2018 року заступник керівника Тернопільської місцевої прокуратури, усвідомлюючи, що не має територіальної юрисдикції на розслідування даного кримінального правопорушення, постановою від 19.09.2018 року призначив групу прокурорів у кримінальному провадженні.
В наслідок цього, всупереч приписам процесуального закону, органи прокуратури з 18 вересня 2018 року до 13 листопада 2018 року, тобто протягом одного місяця і 25 днів, здійснювали досудове розслідування з порушенням визначеної ст. 218 КПК України юрисдикції, в ході чого провели ряд слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, у тому числі подали клопотання до слідчого судді місцевого суду про призначення судово-медичної експертизи, отримали результати цієї експертизи, результати яких було покладено в основу обвинувачення.
Апелянти вказують, що в даному випадку кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , розпочате за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в порушення приписів ч. 7 ст. 214 КПК України не передавалось з дотриманням правил територіальної підслідності слідчим органам Національної поліції у м. Броди Львівської області для здійснення досудового розслідування.
Звертають увагу, що кримінальне провадження розпочате за заявою потерпілого ОСОБА_9 від 18.09.2018 року, що подана Начальнику Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області полковнику поліції ОСОБА_13 (а.с. 84), що зареєстрована в ЖЄО за № 31497.
При цьому, на заяві відсутня резолюція начальника Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_13 , який би уповноважив здійснити розгляд даної заяви начальнику слідчого відділення та (або) слідчому ОСОБА_14 , щодо прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України. Отже, з огляду на вказане, слідчий ОСОБА_14 не може вважатись уповноваженою особою, якій доручено приймати рішення в порядку ст. 214 КПК України та здійснювати внесення та реєстрацію в ЄРДР.
Зазначають, що слідчим ОСОБА_14 використано результати слідчих дій, які були проведені до внесення відомостей про дане кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А отже, докази, що отримані є в подальшому є недопустимими з огляду на доктрину плодів отруйного дерева.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, що наданий в якості доказу стороною обвинувачення до суду (а.с. 83), реєстрація кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснено слідчим ОСОБА_14 18.09.2018 року о 20 год 46 хв. 22 сек.
З дослідженої в судовому засіданні 16.10.2020 р. вступної частини протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , встановлено, що допит потерпілого ОСОБА_9 здійснювався 18.09.2018 року з 20 год 30 хв. до 20 год. 39 хв. слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_14 , тобто до внесення та реєстрації даних до ЄРДР, що було здійснено лише о 20.год. 46 хв.
При цьому, у вступній частині протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 номер ЄРДР не надруковано, як весь текст протоколу, а останні чотири цифри дописані ручкою, що підтверджує те, що на початок допиту та на час друкування протоколу слідчий не мав номера ЄРДР цього кримінального провадження, не був належно внесений в ЄРДР.
На думку апелянтів, враховуючи вищенаведене ними протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 є недопустимим доказом, на підставі якого не може прийматись жодне процесуальне рішення.
Крім цього вказують, що недопустимий доказ протокол допиту потерпілого, використаний для подання клопотання слідчому судді, на підставі цього клопотання, слідчий судді виніс ухвалу про призначення експертизи, експерт провід експертизу та надав висновок, отже, висновок експерта також є недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечив апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується покладеними в основу вироку наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції:
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що 16.09.2018 біля 17.00 год. мала місце ДТП за його участю в м.Броди на перехресті доріг. Дійсно був сильний удар в правий бік його автомобіля і його дружина, яка сиділа поруч впала на нього. Він вийшов з автомобіля і в цей час підбіг обурений ОСОБА_6 і з нецензурною лайкою вдарив його лівою рукою в обличчя. Від цього удару потерпілий впав і його піднімали незнайомі люди. Цивільний позов підтримав, оскільки неправомірними діями обвинуваченого йому заподіяна моральна шкода. Він переніс душевні страждання і фізичну біль. Крім цього являючись інвалідом другої групи, після перенесеного інсульту йому важко було відреагувати на такі дії обвинуваченого.
- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції показала, що дійсно 16.09.2018 біля 17.00 год. мала місце ДТП в м.Броди за участю її чоловіка. Вона на той час була пасажиром і сиділа поруч водія. Після зіткнення автомобілів зі сторони водія підбіг ОСОБА_6 , який був в неадекватному стані кричав, що заб`є і закопає і вдарив рукою в обличчя чоловіка, внаслідок чого розбив йому губу. Від удару чоловік впав, підбігли люди і перешкодили ОСОБА_6 завдати ще один удар. Вона в цей час кричала за що він б`є чоловіка.
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердив, що він був учасником ДТП 16.09.2018 біля 17.00 год. на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка в м.Броди, оскільки його автомобіль стояв пропускаючи автомобілі по головній дорозі, а автомобіль потерпілого не пропустив автомобіль Коб`ялковського і від удару його відкинуло в сторону, де стояв свідок, внаслідок автомобіль свідка також зазнав механічних пошкоджень. Самого конфлікту він не бачив, але бачив, що ОСОБА_6 стояв біля ОСОБА_9
- письмовою заявою ОСОБА_9 від 18.09.2018, з якої вбачається, що він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_6 , який 16.09.2018 біля 17.00 год. на перехресті вулиць Шептицького, Чупринки, І.Богуна та І.Франка в м.Броди Львівської області завдав тілесних ушкоджень.
- висновком судово-медичної експертизи №1161 від 26.09.2018 згідно, якого у ОСОБА_9 виявлено садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа, які утворилися від дії тупого предмета, могли утворитися за 7-10 діб до проведення судово-медичної експертизи, не виключено у період 16.09.2018 могли утворитися за обставин повідомлених ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі та відносяться до легких тілесних ушкоджень.
- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції підтримала висновком судово-медичної експертизи №1161 від 26.09.2018 та зазначила, що садна червоної облямівки та слизової оболонки верхньої губи справа не могли утворитися від удару під час зіткнення автомобілів, вони могли утворитися так як зазначив потерпілий і це зазначено в дослідній частині висновку.
- оглянутим в судовому засіданні в суді першої інстанції відеозаписом від 16.09.2018 з якого видно, що обвинувачений ОСОБА_6 вибігає зі свого автомобіля і біжить в сторону до автомобіля потерпілого.
- заявою потерпілого від 18.09.2018, в якій він чітко вказує хто завдав тілесних ушкоджень;

- висновком судово-експерта №1161 від 26.09.2018, який підтверджує показання потерпілого щодо локалізації тілесного ушкодження;
- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_12 , яка підтвердила, що тілесні ушкодження потерпілого могли мати місце в строк та при обставинах повідомлених підекспертною особою;

- відеоматеріалом, яким зафіксовано розташування автомобілів після ДТП 16.09.2018 і те, що обвинувачений дійсно знаходився біля автомобіля потерпілого.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Що стосується доводів апелянтів про порушення правил підслідності, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з даного приводу, так суд першої інстанції вірно вказав наступне, відповідно до ч.2 ст.218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Прокурором Тернопільської місцевої прокуратури визначена територіальна підслідність кримінального провадження №0002734 від 18.09.2018 за територією СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області відповідно до постанови 13.11.2018. А до цього слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області в межах своїх повноважень звернувся із клопотанням до слідчого судді про проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень від 19.09.2018 на підставі якого слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 21.09.2018 постановив ухвалу про призначення судово-медичної експертизи. А тому посилання сторони захисту на те, що всі докази, які отримані слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області є недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням вимог КПК є безпідставними.

Крім цього наведені в апеляційних скаргах доводи про те, що допит потерпілого слідчим проведений раніше ніж внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення в ЄРДР, були предметом розгляду і в суді першої інстанції, який вірно зазначив, що такі є безпідставними, оскільки як вбачається із витягу з ЄРДР кримінального провадження №0002734 дата внесення до ЄРДР 18.09.2018 20:25:18, а допит потерпілого згідно протоколу допиту розпочато 18.09.2018 о 20 год.30 хв., закінчено о 20 год.39 хв.

З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції, який дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відтак викладені в апеляційних скаргах доводи про те, що вирок суду першої інстанціїє незаконним, оскільки такий не відповідає матеріалам даного кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню, не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів справи, орган досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені стороною захисту в апеляційних скаргах доводи про те, що висунуте обвинувачення фактично побудоване на припущеннях є необґрунтованими.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
Таким чином доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, вирок Бродівського районного суду Львівської області від 02 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в трьохмісячний термін з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4