Провадження № 11-кп/4820/388/21
Справа № 681/51/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 від 24 серпня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Першотравенськ Баранівського району Житомирської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, не працює, не має судимостей,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 серпня 2020 року до дня вступу вироку в законну силу.

Судом вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_7 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 .
24 серпня 2020 року близько 19-ї год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він виявив відсутність у шафі грошей, які накопичував для проживання під час роботи в м. Києві, куди планував поїхати наступного дня.
Щоб встановити ці обставини, а також причини неприготування їжі, він звернувся до своєї матері, яка тоді також перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час з`ясування цих стосунків на кухні вищезгаданої квартири, ОСОБА_9 , не даючи будь-яких пояснень, висловлювалася на його адресу нецензурною лайкою, ображала, принижувала, що обурило обвинуваченого.
У ході даного конфлікту ОСОБА_7 з метою вбивства матері, взяв зі столу кухонного ножа, підійшов до матері, яка сиділа за столом, та, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне її вбивство, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з фізичною силою завдав удар ножем у передню грудну клітину в ділянці серця.
Унаслідок цього ОСОБА_9 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ушкодження в передню поверхню грудної клітини з ушкодженням серця, що призвело до крововтрати з ознаками тяжкого тілесного ушкодження, яке було небезпечним для життя в момент спричинення, від яких вона померла на місці події.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Полонського районного суду від 22 лютого 2021 року змінити та пом`якшити йому покарання.

Уважав, що покарання відповідно до вироку місцевого суду є занадто суворим, не відповідає тяжкості вчиненого злочину, а судом не враховано всіх обставин, що його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини злочину та його особу він є учасником бойових дій, позитивно характеризується, раніше несудимий.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, установлених місцевим судом і викладених у вироку, а також кримінально-правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, тому вирок у цій частині апеляційним судом не переглядається.

Водночас колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не є обґрунтованими.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

На підставі ст.65 КК України суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити з усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

У силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги місцевим судом були дотримані повною мірою.

Водночас доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його суворість не заслуговують на увагу.

Згідно усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно врахував особу обвинуваченого (за місцем проживання характеризується позитивно, учасник АТО), характер та суспільну небезпечність вчиненого злочину, обставини за яких його було вчинено, що за категорією тяжкості цей злочин відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, мотиви, мету, спосіб та наслідки його вчинення, наявність обставин, які обтяжують (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах) та пом`якшують (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину) покарання.

Колегія суддів уважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України, ближче до мінімальної межі санкції ч.1 ст.115 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, бо зазначені в них обставини повною мірою були враховані при призначенні покарання.

Вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України і підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4