ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/2516/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/270/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляційною ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 березня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 02.03.2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про відсутність правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою адвоката ОСОБА_7 , оскільки в його заяві не вказано в діях якої службової особи він вбачає ознаки злочину, не наведено жодних обставин на підтвердження фактичних даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, про що він вказував у заяві про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року та винести нову, якою задовольнити вимоги його скарги та зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення.

Оскаржувану ухвалу вважає незаконною і винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, поданої ОСОБА_7 , свої доводи апелянт мотивує тим, що слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2021 року скасовано постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, від 22 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження, однак це рішення суду не виконується та не було виконане на момент його звернення із заявою про кримінальне правопорушення.

Прокурор, та представник Територіального управління державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_7 також був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року без учасників кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, покликаючись на те, що 02 березня 2021 року він подав заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, відповідно до якої просив розпочати досудове розслідування за ч.2 ст.382 КК України щодо невиконання службовою особою судового рішення, однак викладені ним у заяві відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя місцевого суду виходив з того, що ТУ ДБР розташоване у м. Львові не мало законних підстав для внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_7 , оскільки у поданій заявником заяві від від 02.03.2021 слідує, не вказано в діях якої службової особи він вбачає ознаки злочину, не наведено жодних обставин на підтвердження фактичних даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення саме кримінального правопорушення.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що подана ОСОБА_7 заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львова не містить достатніх відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Виходячи із змісту заяви про кримінальне правопорушення, яку ОСОБА_7 подав до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, апелянт просив внести відомості до ЄРДР у зв1язку з невиконанням ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.02.2021 року, якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

Проте, у поданій заяві не зазначено в діях якої службової особи заявник вбачає ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, не наведено жодних обставин на підтвердження фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність відмови у задоволенні його скарги слідчим суддею суду першої інстанції, що слідує зі змісту поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не наведено належних, послідовних та аргументованих доводів на обґрунтування таких своїх тверджень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що службові особи Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, не допустили протиправної бездіяльності та в останніх на підставі заяви ОСОБА_7 від 02.03.2021 року не виникло обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2021 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 02 березня 2021 року, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 02 березня 2021 року без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді