Справа № 404/1199/21
Номер провадження 1-кс/404/377/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, по кримінальному провадженню 0000030, стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоолександрівка, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, є батьком малолітньої дитини, проживаючого по АДРЕСА_1 , останній раз судимого вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, - покарання виконано; стосовно якого Кіровоградським районним судом Кіровоградської області вирішується три обвинувальні акти за ч. 1 ст. 263, ч.3 ст. 153 та ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 185 КК України,

підозрюваного в цьому кримінальному провадження за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ другого відділення поліції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , якому 10.02.2020 року вручено повідомлення про підозру, в тому, що він починаючи з 05.06.2020 року по 18.01.2021 року за попередньою змовою з ОСОБА_7 вчинив десять епізодів таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, внаслідок чого завдав матеріальної школи потерпілим: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , садовому товариству «Новопавлівські сади».

Слідчий з прокурором заявлені у клопотанні вимоги підтримали.

Захисник і підозрюваний заперечили проти запропонованого слідчим виду запобіжного заходу. Просять застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки підозрюваний не переховується, слідству сприяє, має алібі, наполягає на застосуванні до нього незаконних методів розслідування.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення. Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає як вимогам ст. 184 КПК України, так і практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки протоколи: огляду місця події, допиту свідків та потерпілих, висновки товарознавчих експертиз, впізнання за фотознімками, містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України.

На початку проведення досудового розслідування, слідчий суддя не має можливості дати остаточну оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перерахованим обставинам за критерієм поза розумного сумніву суд надасть відповідну оцінку. При вирішенні заявлених у клопотанні вимог, достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри, що виконав прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Так, злочини по яким ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: тяжкими, повторними, умисними, корисливими із заздалегідь підшуканими знаряддями вчинення злочинів, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Посягають на суспільні інтереси - проти власності. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно організовані.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України)

У цьому випадку необхідно особливо ретельно забезпечити засаду: рівності сторін, свободи від самовикриття, забезпечення права на захист, змагальність та свободи в поданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ст. 7 КПК України, загальні засади кримінального провадження).

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_6 гарантованого йому права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри та ознаки ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не зазначив переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

У кожному епізоді врученого ОСОБА_6 повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України слідчий з прокурором обмежились визначенням родової ознаки предмету посягання як «металобрухт».

Був допитаний один член садового товариства, який спростував доводи представників сторони обвинувачення з приводу «металобрухту», оскільки у ОСОБА_8 викрали не металобрухт, а металевий садовий вагончик. Така поверховість і неповнота повторюється у кожному епізоді.

Крім цього представники сторони обвинувачення не встановили фактичних власників (потерпілих) невизначеного викраденого майна, оскільки вкрай поверхово обмежились допитом землекористувача ,- представника садового товариства, тоді як викрадене майно належить не товариству а його членам.

Перераховані істотні недоліки переконливо свідчать про відсутність основоположних кваліфікуючих ознак ст. 185 КК України, як то: «чуже майно», тобто невідомо яке майно і кому воно належить. Така юридична невизначеність є порушенням ст. 6 Конвенції, тобто виключає можливість застосування виключного запобіжного заходу.

Тотожні висновки містить правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 10.12.2020 року (справа 283/1268/17 ; провадження 51-99км20) про те, що сторона обвинувачення не встановили потерпілого від злочину. Невідомо яке майно викрадено насправді, чи було воно чужим. З цих підстав обвинуваченого було виправдано.

Крім того слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але у представників сторони обвинувачення відсутні докази ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування, тому передчасним є припущення про намір у майбутньому свідомого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування.

Не спростована версія захисту про наявне алібі підозрюваного, який працював в іншому регіоні України. Така бездіяльність виключає можливість застосування тримання під вартою.

Фактична поведінка підозрюваного спростовує припущення прокурора, про ризик невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Доводи слідчого ґрунтуються на припущеннях, тому не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився для проведення слідчих дій.

Відповідно до роз`яснень пунктів 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.12.2003, № 16 "Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості", судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків, і що правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину. Судимість може бути врахована при кваліфікації повторного злочину чи при призначенні за нього покарання, а також в інших випадках, передбачених Кримінальний Кодексом та законами України (обмеження можливості обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, амністії тощо). Глава вісімнадцята КПК України не вимагає від слідчого, прокурора, слідчого судді застосувати до раніше судимої особи запобіжний захід у виді тримання під вартою. Правовий стан раніше судимої особи не є безумовним приводом вважати, що він стане переховуватись від слідства чи вчиняти нові злочини. Судимість підозрюваного буде врахована судом при призначенні йому остаточного покарання. У даному випадку, дії підозрюваного свідчать про його прагнення об`єктивно дослідити докази, бажанні повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. ОСОБА_6 має чітко визначене місце постійного проживання, яке співпадає з місцем проведення досудового розслідування. Він налагодив сталі соціальні зв`язки, має родину й місце працевлаштування, тобто має дохід. На обліку лікаря нарколога не перебуває. Заподіяну шкоду від злочину обіцяє відшкодувати Додержуючись правил ч. 1 ст. 178 КПК України, був врахований працездатний вік ОСОБА_6 , а також створені ним міцні соціальні зв`язки, наявність родини, фактичне місце роботи та місця проживання. Матеріали клопотання не містять доказів про намір ухилитись від явки до слідчого. Підозрюваний сприяє слідству, запевняє у недопущенні у майбутньому вчинення кримінальних правопорушень. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце його реєстраційного обліку, проживання, роботи чи переховуватись від слідства.

Стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста Кропивницький. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора і слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх.

Представники сторони обвинувачення та захисту, учасники кримінального провадження не звернулись з заявами про незаконний вплив на них з боку підозрюваного. Це свідчить про відсутність потреб запобігати ризику щодо незаконного впливу на очевидців та потерпілого. Ознаки протиправної поведінки припинено. Докази зібрані. Вказані обставини переконують у припиненні злочину.

Національна поліція повинна організувати та забезпечити безперервне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, завдяки чому орган досудового розслідування попередить ризик можливого вчинення нового злочину. Застосування менш суворого виду запобіжного заходу з безперервним використанням електронного засобу контролю забезпечить постійне спостереження і можливість перевірки дій ОСОБА_6 з боку органу Національної поліції , тобто здатен попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення слідчого з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, разового характеру інкримінованої події у цьому провадженні, обґрунтовано вважаю, що на час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою, застосувавши останньому тримання під домашнім арештом. Саме такий вид запобіжного заходу в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, забезпечить реалізацію прав на працю, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно з ч. 1, 2 та 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. ОСОБА_6 , як правомірний користувач, погодився на безперешкодний доступ працівниками поліції до житла, що перебуває у його фактичному володінні.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків. Повідомлення про підозру датовано та вручено 10.02.2021 року. Дія застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, не може перевищувати наявного строку досудового розслідування - два місяці з моменту виникнення статусу підозрюваного, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Керуючись ст. 193-196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання його під домашнім арештом у певний період доби строком на сорок вісім днів.

Початок строку дії ухвали про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання його під домашнім арештом в певний період доби, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 22 лютого 2021 року.

Застосований ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби припиняє свою дію 10 квітня 2021 року.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце постійного проживання: домоволодіння по АДРЕСА_1 в період з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного з`являтись за місцем його проживання в домоволодіння по АДРЕСА_1 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками/потерпілим даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом до правоохоронних органів або суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного. У разі невиконання покладених на підозрюваного вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому для виконання та постановления на облік ОСОБА_6 і здійснення за ним контролю. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1