ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1553/21 Справа № 208/2192/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання засудженій ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року було відмовлено у задоволенні подання адміністрації ДУ Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання засудженої ОСОБА_7 .
Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджена вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 червня 2011 року за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі.
За весь час перебування в місцях позбавлення волі має 3 заохочення, та 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку.
Станом на теперішній час, адміністрація установи засуджену характеризує позитивно.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджена хоч і за формальними ознаками підлягає застосуванню ст. 81 КК України після відбуття 3/4 частини строку покарання, проте, на думку суду, це не свідчить, що засуджена довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, протягом тривалого часу перебування у місцях позбавлення волі має тільки 3 заохочення, також має 1 стягнення, яке хоч і погашене у встановленому законом порядку, однак не характеризує засуджену з позитивної сторони.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджена в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року та постановити нову, якою застосувати до неї вимоги ст. 81 КК України.
В мотивування таких вимог, засуджена в своїй скарзі посилається на те, що за період відбування покарання двічі виїжджала до інших установ для лікування. Весь період відбування покарання в установі постійно залучалась до праці, раніше на добровільних засадах виконувала обов`язки старшої днювальної. На теперішній час майже півтора року є бригадиром бригади №70. При виконанні дорученої роботи постійно проявляє цілеспрямованість та старанність; допомагає недосвідченим швачкам у виконанні більш складних процесів при пошитті продукції, береться за складні процеси. В своїй бригаді вона є однією із основних та ведучих швачок. Протягом часу відбування покарання постійно підвищувала свою виробничу кваліфікацію, на даний час має четвертий кваліфікаційний розряд швачки. З власної ініціативи виконує додатковий об`єм роботи, має високий коефіцієнт трудової участі.
Проявляє соціально-корисну ініціативу у житті відділення, а саме бере участь у малюванні стінних газет до свят, допомагає у підготовці до концертів для засуджених в установі, а тому вважає, що про її сумлінну поведінку та ставлення до праці свідчать не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя.
Провину у скоєному злочині засуджена визнала в повному обсязі ще під час винесення вироку, висловлює щире каяття.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджена в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджена вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2011 року за ч. 2 п. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з 05 квітня 2011 року по 04 жовтня 2011 року з розрахунку день за два.
Початок строку відбування покарання 05 квітня 2011 року. Кінець строку відбування покарання - 06 жовтня 2022 року.
Станом на момент розгляду питання щодо можливості застосування до засудженої положень ст. 81 КК України, ОСОБА_7 відбула 3/4 частини покарання.
За весь час перебування в місцях позбавлення волі має 3 заохочення, та 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку. Адміністрація установи засуджену характеризує позитивно.
В своїй апеляційній скарзі засуджена зазначає, що за період відбування покарання в установі постійно залучалась до праці, раніше на добровільних засадах виконувала обов`язки старшої днювальної. На теперішній час майже півтора року є бригадиром бригади №70. При виконанні дорученої роботи постійно проявляє цілеспрямованість та старанність; допомагає недосвідченим швачкам у виконанні більш складних процесів при пошитті продукції, береться за складні процеси. В своїй бригаді вона є однією із основних та ведучих швачок. Протягом часу відбування покарання постійно підвищувала свою виробничу кваліфікацію, на даний час має четвертий кваліфікаційний розряд швачки. З власної ініціативи виконує додатковий об`єм роботи, має високий коефіцієнт трудової участі.
Також, вказує на те, що проявляє соціально-корисну ініціативу у житті відділення, а саме бере участь у малюванні стінних газет до свят, допомагає у підготовці до концертів для засуджених в установі, а тому вважає, що про її сумлінну поведінку та ставлення до праці свідчать не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя.
Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги засудженої, оскільки вона хоча формально своєю поведінкою показала, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, проте фактично за весь час відбування покарання має лише три заохочення, засуджена за вчинення тяжкого злочину, пов`язаного із злочинами проти життя та свободи людини, мала 1 стягнення, яке незважаючи на його погашеність характеризує засуджену з негативної сторони, до кінця відбування покарання залишився значний строк, що на думку колегії суддів свідчить про передчасність застосування до ОСОБА_7 положень с. 81 КК України. Посилання засудженої на те, що вона приймає активну участь у життєдіяльності виправної установи та залучається до праці, на думку суду апеляційної інстанції, не є виключними підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень КВК України така поведінка є нормою поведінки осіб, засуджених до позбавлення волі. Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_7 визнала свою провину та щиро розкаялась, то це обставина, яка не свідчить про досягнення нею мети покарання і яка була врахована судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження та призначення покарання.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання засудженій ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4