УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/15869/20

Провадження № 1-в/638/132/21

25.02.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 Кримінального кодексу України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянина України, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» спільно з спостережною комісією у Шевченківському районі м. Харкова звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 17.07.2019 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 71 Кримінального кодексу України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07.03.2018 року і остаточно призначено покарання 3 роки 5 місяців позбавлення волі. Вимоги подання обґрунтовано тим, що в особистості засудженого відбувся процес позитивних змін, засуджений проявляє готовність до самокерованої правослухняної поведінки, він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання з підстав його необґрунтованості.

Від засудженого ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд подання за його відсутністю.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

Вивченням матеріалів особової справи засудженого встановлено, що вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання 3 три роки позбавлення волі, на підставі статті 71 Кримінального кодексу України призначено покарання за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 07.03.2018 року та остаточно призначено покарання 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі, строк відбуття покарання рахувати з 13.07.2018 року з моменту фактичного затримання.

Початок строку покарання є: 13.07.2018 року, а кінцем строку 13.12.2021 року.

Прибув 26 липня 2018 року з державної установи «Харківський СІ». Засуджений ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2018 року. З 13.07.2018 року утримувався в Харківському слідчому ізоляторі. За час тримання характеризувався посередньо. Заохочень та стягнень не мав. З 26.07.2018 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Вивченням даних про особу засудженого та даних, що характеризують засудженого під час відбування ним покарання, встановлено наступне.

Згідно характеристики засудженого від 17.07.2019 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

На противагу тому, що характеристика від 17.07.2019 року не містить відомостей про заохочення засудженого, 15.02.2019 року йому оголошено подяку за «виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці».

Згідно характеристики засудженого від 25.09.2019 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, був нагороджений похвальною грамотою для стимулювання правослухняної поведінки. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших не подає. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Згідно характеристики засудженого від 08.04.2020 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

08.04.2020 року йому оголошено подяку за «виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці».

Згідно характеристики засудженого від 11.11.2020 року, за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав, характеризується позитивно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи в повному обсязі. Два рази заохочений адміністрацією установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, має позитивну соціальну спрямованість, подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. Провину у вчиненні злочину визнає, кається. В особистості засудженого відбувся процес позитивних змін.

Згідно довідки державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)», засуджений ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи у травні та липні 2019 року, у 2020 році не виводився на оплачувані роботи.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» запровадження даного правового інституту, має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у вказаній постанові в пункті 17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки, тобто активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання тощо.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком. Під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання, його ставлення до вчиненого та до режиму відбування покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.

Відповідно до частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з частиною 1 статті 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Застосовані до засудженого ОСОБА_4 два заохочення, такі як «виконання покладених обов`язків та виконання покладених завдань» не можуть доводити безумовне виправлення засудженого та процес позитивних змін у ньому, більш того засуджені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язків та додержуватися правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримуватись правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Викликає подив твердження адміністрації державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) про те, що засуджений довів своє виправлення ставленням до праці, адже засуджений з моменту відбуття покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», а саме з 26.07.2018 року працював усього 40 (сорок) (!!!) днів, що безумовно не свідчить про те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення., крім того, згідно характеристик останній до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу.

Щодо «сумлінної поведінки», то згідно всіх характеристик, крім останньої, за весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо. Крім того, засуджений раніше судимий 10 (десять) (!!!) разів, що явно не свідчить про те, що він має бажання ставати на шлях виправлення, а твердження про те, що засуджений «високої духовної спрямованості» не підтверджена жодним чином.

Ці факти не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що засуджений за весь період відбування даного покарання довів своє виправлення, а тому суд вважає, що матеріали особової справи засудженого містять сумнівні відомості, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час не можливо прийняти рішення щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку, визначеному статтею 81 Кримінального кодексу України, адже переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, немає, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 537 ч. 1 п. 2, ч. 4 ст. 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 Кримінального кодексу України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянина України, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з моменту оголошення.

Головуючий