КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000006 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гребінки Васильківського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 01.12.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 2 місяців арешту, 30.12.2020 року звільнений по відбуттю строку покарання,

за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Також цією ухвалою обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання нею законної сили, але не довше ніж до 10.06.2021 року включно, запобіжний захід - поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в _________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/2705/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна психоневрологічна лікарня №2» (Київська область, смт Ворзель, вулиця Паркова, 4) та вирішено питання щодо речових доказів.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року виправлено описку в ухвалі Макарівського районного суду Київської
області від 12 квітня 2021 року у даному кримінальному провадженні, якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та постановлено вважати вірним строком її оскарження протягом «тридцяти днів».

Згідно з ухвалою, 05.02.2021 року близько 22 год. ОСОБА_7 знаходився на території ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07, що розташоване по вул. Київська, 50/52 у с. Калинівка Бучанського району Київської області, та в нього виник умисел на вчинення крадіжки продуктів харчування та спиртних напоїв для подальшого власного вживання, з торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня, 05.02.2021 року близько 22:20 год., ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки зайшов до приміщення торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07 по вул. Київська, 50/52 у с. Калинівка Бучанського району Київської області, де, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою викрадення продуктів харчування та спиртних напоїв для їх подальшого власного вживання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з прямим умислом, викрав чотири пляшки напою фраголіно Letizia Bianco об`ємом 0,33 л, вартістю за одну пляшку 69 грн., на загальну суму 276 грн., пляшку напою алкогольного «кіллер», об`ємом 250 мл, вартістю 89 грн., три плитки шоколаду «Мілка» без додатків, вагою 90 г, вартістю за одну 39,90 грн., на загальну суму 119 грн. 70 коп., цукерки «TURRON» слива в`ялена, вагою 200 г, вартістю 89 грн., цукерки «TURRON» фінік з мигдалем, вагою 200 г, вартістю 89 грн.
Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , взяв викрадений ним товар в руки та покинув приміщення торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 завдав ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07 майнової шкоди на загальну суму 662 грн. 70 коп.
В ході судового розгляду суд, дослідивши обставини провадження та докази, дійшов висновку, що ОСОБА_7 вчинив це суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у стані неосудності, оскільки ОСОБА_7 , згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 73 від 10.02.2021 року, під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та на даний час страждає на гострий поліморфний психотичний розлад та під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, та визнав за необхідне застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , вважаючи ухвалу суду незаконною у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її змінити, та виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мети і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Тому особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з висновку судово-психіатричної експертизи № 73 від 10.02.2021 року, ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій та на даний час страждає на гострий поліморфний психотичний розлад та під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним наглядом.

Разом з цим, суд не врахував того факту, що здатність особи усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, є невід`ємною ознакою, що характеризує суб`єкт злочину лише за критерієм осудності.

У випадку вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності можливо вести мову лише про те, чи мало воно місце. В такому разі, умисел, мотив та мета, як вольові ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, виключаються, й мають місце лише тоді, коли особа здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Тому, ухвала суду першої інстанції в частині наявності умислу та його спрямованості, мети і мотиву в діях ОСОБА_7 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Окрім цього, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції у резолютивній частині вказав строк оскарження - сім днів з моменту її проголошення. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення, тому звужуючи строки на апеляційне оскарження ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру з 30 до 7 днів, суд першої інстанції істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка, з урахуванням виправленої описки в ухвалі суду першої інстанції від 30.04.2021 року щодо строку оскарження ухвали суду від 12.04.2021 року, частково підтримала доводи поданої апеляційної скарги та просила змінити ухвалу суду, виключивши з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мети і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а також захисника, що не заперечував проти таких апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_7 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з таких підстав.

Положення ч. 2 ст. 19 КК України регламентують, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, до осіб, які вчинили суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, можуть бути застосовані заходи медичного характеру.

Залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння з урахуванням ступеня небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, судом, відповідно до ст. 94 КК України, зокрема може бути застосований такий вид примусового заходу як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Такий вид госпіталізації застосовується щодо психічного хворого, який за своїм психічним станом і характером суспільного небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно зі ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд, відповідно до ст. 513 КПК України, з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 73 від 10.02.2021 року, ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав та на даний час страждає на гострий поліморфний психотичний розлад, та під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним наглядом (а.п. 89-91).

Отже, місцевим судом встановлено, що суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, вчинене ОСОБА_7 у стані неосудності, на даний час ОСОБА_7 перебуває у такому ж стані, потребує надання примусових заходів медичного характеру, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Однак, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд неправильно здійснив виклад формулювання суспільно небезпечного діяння, яке визнав доведеним, заслуговують на увагу.

Як вбачається з мотивувальної частини судового рішення суд встановив, що 05.02.2021 року близько 22 год. ОСОБА_7 знаходився на території ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07, що розташоване по вул. Київська, 50/52 у с. Калинівка Бучанського району Київської області, та в нього виник умисел на вчинення крадіжки продуктів харчування та спиртних напоїв, для подальшого власного вживання, з торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07.
Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, цього ж дня, 05.02.2021 року близько 22 год. 20 хв., ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки зайшов до приміщення торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07 по вул. Київська, 50/52 у с. Калинівка Бучанського району Київської області, де, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою викрадення продуктів харчування та спиртних напоїв для їх подальшого власного вживання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з прямим умислом, викрав чотири пляшки напою фраголіно LetiziaBianco об`ємом 0,33 л, вартістю за одну пляшку 69 грн., на загальну суму 276 грн., пляшку напою алкогольного «кіллер», об`ємом 250 мл, вартістю 89 грн., три плитки шоколаду «Мілка» без додатків, вагою 90 г, вартістю за одну 39,90 грн., на загальну суму 119 грн. 70 коп., цукерки «TURRON» слива в`ялена, вагою 200 г, вартістю 89 грн., цукерки «TURRON» фінік з мигдалем, вагою 200 г, вартістю 89 грн.
Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , взяв викрадений ним товар в руки та покинув приміщення торгового залу магазину, що розташований на ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_7 завдав ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» АЗС №КВ07 майнової шкоди на загальну суму 662 грн. 70 коп., тобто вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності.

Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з положеннями статей 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.

Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином.

Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.

Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Тобто предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що суд першої інстанції не звернув уваги, у зв`язку з чим помилково зазначив в мотивувальній частині ухвали, що ОСОБА_7 вчиняв дії умисно, керуючись корисливим мотивом та метою викрадення продуктів харчування та спиртних напоїв для їх подальшого власного вживання.

За таких обставин, ухвалу суду слід змінити та виключити з її мотивувальної частини посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, оскільки ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року виправлено описку в ухвалі Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року у даному кримінальному провадженні, якою до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру - госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, та постановлено вважати вірним строком її оскарження протягом «тридцяти днів», законність та обгрунтованість винесення якої прокурором під сумнів не поставлено і необхідність її скасування прокурором питання не порушено, як і жодних апеляційних вимог в цій частині і в поданій апеляційній скарзі не міститься, то апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 12 квітня 2021 року, якою застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3