єдиний унікальний номер справи 546/552/21
номер провадження 1-кп/546/88/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за № 0000413, відомості про яке 28 травня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лобачі Решетилівського району Полтавської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не інваліда, раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України та ЗУ «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема ОСОБА_5 упродовж 2021 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та у молодому віці, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань потерпілої, розладів здоров`я та погіршення якості її життя, у зв`язку із чим потерпіла перебуває у пригніченому тривожному стані, потребує постійної медичної та психологічної допомоги, хоче захиститись від насильства сина.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 633651 від 19.03.2021, ОСОБА_5 07.03.2021 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 , яке виразилось у погрозах та образах, що призвело до психологічних страждань потерпілої.
Крім цього, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 633653 від 20.03.2021, ОСОБА_5 20.03.2021 близько 04 год. 45 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, вчинив щодо своєї матері ОСОБА_4 дії психологічного насильства, що виразилися у безпричинних, не маючих на те підґрунтя, конфліктах, словесних образах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, а також порушив тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника від 19.03.2021.
Постановою Решетилівського районного суду від 22.03.2021 у справі № 546/274/21 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за вказаними вище фактами вчинення психологічного насильства відносно матері ОСОБА_4 та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.
Не зважаючи на це, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.04.2021 серії АПР18 № 633655, ОСОБА_5 28.03.2021 о 16 год. по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , що виражалось в образах брутальними та нецензурними словами, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Аналогічний факт вчинення ОСОБА_5 домашнього насильства відносно матері ОСОБА_4 мав місце 30.04.2021 близько 12 год. 00.хв., про що складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.04.2021 серії АПР18 № 633606.
Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 19.05.2021 серії АПР18 № 633610, ОСОБА_5 19.05.2021 об 11 год. 30 хв. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в черговий раз вчинив домашнє насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , що виражалось в погрозах фізичною розправою, в образах нецензурними словами, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.
Також, на ім`я гр. ОСОБА_5 складено 4 термінових заборонних приписи стосовно кривдника за фактами домашнього насильства відносно матері ОСОБА_4 , а саме: серія АА № 190661 від 19.03.2021, серія АА № 190662 від 20.03.2021, серія АА № 190669 від 30.04.2021, серія АА №190673 від 19.05.2021. Відповідно до кожного із приписів їх видано на строк 10 діб та до ОСОБА_5 застосовано наступні заходи: зобов`язання залишати місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою - матір`ю ОСОБА_4 .
Незважаючи на всі зазначені вище заходи, 26.05.2021 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї та відносно якої складались термінові заборонні приписи стосовно кривдника, в черговий раз за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та у молодому віці, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, діючи з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин умисно вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_1 , яке виразилось у погрозах та образах, що призвело до психологічних страждань потерпілої, розладів здоров`я та погіршило якість її життя, у зв`язку із чим потерпіла перебуває у пригніченому тривожному стані, потребує постійної медичної та психологічної допомоги, хоче захиститись від насильства сина.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми діями, які виразились в домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
В судове засідання з`явилися учасники кримінального провадження прокурор, потерпіла, обвинувачений.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла та обвинувачений погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнав повністю. Пояснив, що події, а також час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, та він їх в повному обсязі підтверджує. Показав, що у нього систематично виникають сварки з матір`ю, з якою він проживає. У ході сварок він ображає матір. Підтвердив, що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо матері та кожного разу перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також пояснив, що адміністративні стягнення, які на нього були накладені в тому числі і у виді громадських робіт, ним до даного часу не виконані. Громадські роботи він не відбував, тому їх суд замінив на штраф. Просив не призначати покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства, а призначити громадські роботи. Зазначив, що розкаюється, розкаяння полягає в тому, що він вибачається. Вказав, що більше подібне не повториться.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання в умовах ізоляції, зазначивши, що син постійно її ображає та погрожує їй, вона психологічно страждає, що призводить до погіршення стану її здоров`я, знаходиться у постійній психологічній напрузі та пригніченому тривожному стані через дії сина, внаслідок чого потребує лікування, є пенсіонеркою, побоюється наступних дій сина та просить суд захистити її від цього насильства, оскільки син продовжує вчиняти такі дії.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_5 кваліфікує їх за ст. 126-1 КК України, оскільки встановлено, що ОСОБА_5 вчинив умисні та протиправні дії, які виразились в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо матері, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я погіршення якості життя потерпілої особи.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.
Згідно з довідкою ГУНП в Полтавській області обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий.

Із медичного висновку, виданого КНП «Решетилівська ЦРЛ Решетилівської районної ради Полтавської області» вбачається, що ОСОБА_5 здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від алкоголізма та наркоманії.

Відповідно до характеристики наданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області вбачається, що ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір`ю, братом та відчимом, ніде не працює, поводить себе вдома та у суспільних містах неадекватно, розпиває алкогольні напої, вдома дебоширить, неодноразово викликається поліція та до старости села надходять скарги на його поведінку.

ОСОБА_5 на підставі рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 03.10.2019 розлучений. Має неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка за його словами проживає разом з матір`ю.

Згідно досудової доповіді, наданої Решетилівським РС філії ДУ «Центр пробації» виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, тобто без призначення покарання у виді позбавлення або обмеження волі на певний строк, оскільки є високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих громадян, а також високий рівень вчинення повторного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1 ст. 65 КК України).

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, віднесено кримінальним законом до нетяжких злочинів;

- особу обвинуваченого, який ніде не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає з матір`ю, характеризується незадовільно, за станом здоров`я здоровий та працездатний, раніше не судимий, висновок органу пробації згідно якого виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства.

Стороною обвинувачення обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України визначено щире каяття.

Разом з тим, суд, надавши оцінку всім обставинам у справі, вважає, що щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи виправити наслідки вчиненого. Однак судом не встановлено, що ОСОБА_5 припинив вчиняти домашнє насильство, дійсно вибачився перед матір`ю, яка його вибачила, змінив свою поведінку та ставлення до матері, щиро жалкує про вчинене. Сам факт визнання своєї провини не може свідчити про наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття.

Враховуючи вищевикладене, суд не визнає, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, зазначене в обвинувальному акті щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 67 КК України судом визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням усіх обставин у справі, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні злочину, характер вчиненого злочину, наявність обставин, що обтяжують покарання та відсутність тих, що пом`якшують покарання, думку прокурора, який просив призначити покарання у виді арешту строком на шість місяців, думку потерпілої, яка підтримала позицію прокурора щодо виду та строку покарання, яке необхідно призначити, висновок органу пробації, згідно до якого вбачається, що виправлення обвинуваченого без призначення покарання у виді позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих громадян, та високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку за необхідне призначити покарання в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді арешту, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-370, 373, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 обраховувати з дня набрання вироком законної сили, але не раніше фактичного затримання ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Згідно зі ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1