Справа №585/929/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/156/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

14 квітня 2020 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про визнання призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст.28 Конституції України та порушує ст.3 Європейської Конвенцій з прав людини.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2020 року відмовлено у задоволенні поданого клопотання засудженого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2020 року у зв`язку з істотним порушенням кримінально процесуального законодавства України, Конституції України та норм міжнародного права, а матеріали справи направити до суду першої інстанції з моменту відкриття провадження в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційних вимог засуджений вказує, що доводи суду, стосовно територіальної неналежності поданого ним клопотання саме Роменському міськрайонному суду Сумської області є неприпустимими, оскільки визначення територіального підсудності вирішується до початку судового розгляду, а не при ухваленні судового рішення.

Посилаючись на п.1 ч.2 ст. 539 КПК України, переконаний, що розгляд клопотань зазначених у п.14 ч.1 ст. 537 КПК України вирішується як місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання так і суду який ухвалив вирок, тому на його думку, посилання суду першої інстанції на те, що розгляд його клопотання не відноситься до підсудності Роменського міськрайонного суду Сумської області порушує його права як громадянина України.

Крім того, посилаючись на постанову Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя» від 19.02.2014 №13 вказує, що суд першої інстанції не застосувавши до нього правил міжнародного договору істотно порушив норми КПК України.

Враховуючи, що учасники кримінального провадження - засуджений ОСОБА_5 його захисник адвокат ОСОБА_6 та прокурор, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів розглядає дане кримінальне провадження згідно з вимогами ст.406 КПК України без участі вказаних осіб, тобто в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим і на думку колегії суддів, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року зазначено, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-ІІІ, довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин.

Частиною 1 статті 64 КК України передбачено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Застосування зазначеного покарання не суперечить, а ні Конституції України, а ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.

Відповідно до ст. 537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53, ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 Кримінального кодексу України (КК); 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2, 3 ст. 74 КК; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 24, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) ч. 1 ст. 537 КПК України;

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч. 1 ст. 58, ч. 1 ст. 62 КК України, 11, 13 ч. 1 ст. 537 КПК України;

3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9 ч. 1 ст. 537 КПК України;

4) до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 ч. 1 ст. 537, ст. 538 КПК України.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 14 червня 2007 року засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області за п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року даний вирок залишений без змін.

Розглядаючи зміст поданого ОСОБА_5 клопотання, судом першої інстанції встановлено, що ним подано клопотання в порядку п.14 ч.1ст.537 КПК України, в якому останній просив визнати постановлений щодо нього вирок, таким, що не відповідає ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) та ст.28 Конституції України, з огляду на те, що призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі не має альтернативи перегляду і рішенням ЄС у справі «Пєтухов проти України», визнано таким, що порушує ст.3 Конвенції.

За результатом розгляду, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що суд не має законодавчого права вирішувати питання про відповідність чи не відповідність призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі ст.28 Конституції України та ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки це питання не належить до питань про всякого роду сумнівів і протиріч, які вирішуються судом під час виконання вироків, та не передбачено ст. 537 КПК, з чим всупереч доводам апелянта в цій частині, погоджується і колегія суддів.

Доводи засудженого стосовно того, що визначення територіального підсудності вирішується до початку судового розгляду, а не при ухваленні судового рішення є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про визнання призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст.28 Конституції України та порушує ст.3 Європейської Конвенцій з прав людини, тобто звернувся до суду в порядку виконання вироку суду. Порядок вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку, встановлений ст. 539 КПК України. Зокрема, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. За наслідками розгляду клопотання суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Таким чином, суд першої інстанції, з додержанням вимог ст. 539 КПК України, призначив клопотання до судового розгляду в судовому засіданні та за наслідками розгляду клопотання постановив ухвалу, якою відмовив у його задоволенні.

Крім іншого, в супереч доводам засудженого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розгляд клопотання ОСОБА_5 , поданого в порядку п.14 ч.1ст.537 КПК України, в цьому конкретному випадку не відноситься до підсудності Роменського міськрайонного суду Сумської області, оскільки відповідно до зазначених вище положень статей 537, 539 КПК, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироків, вирішується судом, який постановив вирок.

Доводи апеляційної скарги засудженого що суд першої інстанції не застосувавши до нього правил міжнародного договору істотно порушив норми КПК України є безпідставними, оскільки прийняте судом першої інстанції оскаржуване рішення, не суперечить ні національному законодавству, а ні міжнародним нормам.

Порушень матеріального та процесуального права допущених суддею під час розгляду клопотання ОСОБА_5 , апеляційним судом не встановлено.

Прийняте рішення повністю відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованим і мотивованим, підстав для його зміни чи скасування та направлення до суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного ухвала Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2020 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про визнання призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що не відповідає ст.28 Конституції України та порушує ст.3 Європейської Конвенцій з прав людини - залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4