ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/915/21 Справа № 204/3673/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новоселівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року звільнено ОСОБА_7 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0001647 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.08.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - закрито.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001647, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишено без розгляду.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є кримінальним проступком, з моменту скоєння якого минуло більше трьох років. Тому суд прийшов до переконання, що в наявності правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0001647 внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.08.2017 року.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою продовжити судовий розгляд в суді першої інстанції, на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України зі стадії судового провадження.
Вважає винесену ухвалу такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та такою, що не відповідає завданням кримінального провадження.
Зазначає, що зі змісту ухвали вбачається, що суд під час ухвалення судового рішення у судовому засіданні вдався до дослідження доказів, проте особисто в них не пересвідчився, не дослідив їх безпосередньо під час судового розгляду. Обставини кримінального провадження не були предметом дослідження суду під час ухвалення цього рішення.
На думку прокурора, висновок суду про те, що закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є передчасним.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції розглянув у судовому обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0001647 та № 0002380 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2 КК України та на підставі клопотання адвоката ОСОБА_8 звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
В цій же Постанові зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені кримінальним кодексом. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Проте судом першої інстанції, в порушення вищевказаних роз`яснень не було викладено обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального проступку, не досліджені докази на підтвердження встановлених обставин, не звернуто увагу, що ОСОБА_7 підозрюється і в інших крадіжках майна потерпілих, та передчасно прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
При цьому, в установчій частині ухвали зазначено посилання на два кримінальних провадження № 0001647 та № 0002380, а в резолютивній частині суд закрив провадження щодо першого № 0001647.
В апеляційному суді ОСОБА_7 пояснив, що він після вказаної крадіжки невдовзі заволодів коштами і інших потерпілих та за даними епізодами також здійснюється кримінальне провадження. Суд першої інстанції не перевірив чи дійсно у даному випадку сплинули встановлені Законом строки давності.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, залишив поза увагою те, що потерпіла ОСОБА_9 категорично заперечувала проти задоволення клопотання захисту обвинуваченого щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності, оскільки до ОСОБА_7 вона має майнові вимоги, про що свідчить поданий цивільний. Позов, який той не визнав та не визнає до цього часу. Як зазначено вище, ОСОБА_7 підозрюється крім цього і в шахрайстві.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
При цьому слід зазначити, що особа у вказані терміни відповідно, не скоїла б новий злочин, як у даному випадку.
Судом першої інстанції знехтувано право вказаної потерпілої захистити своє порушене право на підставі ст. 55 Конституції України та в порядку ст. 128 КПК України. Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За таких обставин, судове рішення суду першої інстанціїне можна визнати законним.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, зокрема є неповнота судового розгляду.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Виходячи із забезпечення принципу верховенства права, законності та права потерпілої на справедливий розгляд справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, та скасування ухвали суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог процесуального закону слід детально перевірити усі докази по справі, які були надані учасниками судового розгляду, доводи апеляційної скарги, співставити їх з наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну правову оцінку, і в залежності від установлених обставин ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам Закону.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 , - задовольнити.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4