Дата документу 16.06.2021 Справа № 316/1326/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 316/1326/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1159/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 16 червня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надавши суду відповідне клопотання, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та не перестали існувати, а також відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 26 липня 2021 року включно. Приймаючи таке рішення, суд зазначив, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на тяжкість покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним, не зменшився та продовжує існувати, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти цьому ризику.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що ОСОБА_6 заказав коноплю для себе, факту продажу даного наркотику не було. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неофіційно працює, характеризується добре. Органом досудового розслідування ризики є не доведеними. Просить скасувати ухвалу суду від 27.05.2021 року та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор та захисник будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання не з`явилися, від обвинуваченого ОСОБА_6 клопотань про розгляд провадження в його присутності чи в режимі відеоконференції не надходило, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора, обвинуваченого та його захисника, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України та відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положениями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

З огляду на заявлені стороною захисту доводи про те, що ОСОБА_6 заказав коноплю для себе і факту продажу даного наркотику не було та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, який існував на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є тяжким злочином згідно ст. 12 КК України, за яке передбачено покарання в вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
З цього приводу судова колегія бере до уваги і суворість передбачуваного покарання, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Одночасно суд враховує, що ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, тобто не має законного джерела доходу, що поряд із очікуваним покаранням додатково засвідчує існування ризику переховування обвинуваченого від правосуддя.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризику переховування від суду, який не зменшився та продовжує існувати, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обрання ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, як того просив захисник, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Крім того, стороною захисту, на користь запропонованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, взагалі не надано даних на підтвердження наявності у обвинуваченого постійного місця проживання.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час більш м`якого запобіжного заходу.

Одночасно суд апеляційної інстанції зауважує на визначенні стосовно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 4 квітня 2021 року при застосуванні до ОСОБА_6 , який перебував у статусі підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 42 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати необґрунтованим через репутацію ОСОБА_6 .

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 травня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 26 липня 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4