Справа № 738/756/20
№ провадження 1-кс/738/98/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участі

секретаря ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 23.03.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2021 року судді ОСОБА_3 розподілено кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000140 від 23.03.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Суддя ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід щодо розгляду вказаного кримінального провадження, оскільки у даному кримінальному провадженні в основу обвинувачення, висунотого ОСОБА_4 , покладене судове рішення ухвалене нею у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 Постанова Менського районного суду Чернігівської області від 26.02.2020 року, згідно з якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинених 23.02.2020 року та 25.02.2020 року, на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн., а тому просить відвести її від розгляду вказаного кримінального провадження з метою запобігання можливих звинувачень у необ`єктивному та упередженому розгляді даної справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судове засідання не з`явилися, надіслали заяву про розгляд заяви про самовідвід без їх участі.

Прокурор та суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Від прокурора надійшло клопотання про розгляд заяви про самовідвід судді без його участі. Заяву судді підтримує та просить її задовольнити.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяву повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши заяву про самовідвід, суд приходить до наступного висновку.

Як з`ясовано в судовому засіданні, в основу обвинувачення, висунотого ОСОБА_4 , покладене судове рішення ухвалене суддею ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 Постанова Менського районного суду Чернігівської області від 26.02.2020 року, згідно з якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинених 23.02.2020 року та 25.02.2020 року, на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн..

Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Положеннями частин 1, 5 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п.81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України», «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XI З`їзду суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи, що суддею ОСОБА_3 ухвалювалося рішення у справі про адміністративне правопорушення, в ході якого досліджувалися обставини, які входять до обсягу висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, наявність вже сформованого у неї внутрішнього переконання щодо суті подій та доказів по справі, що може перешкодити судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, суд вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Заяву про самовідвід судді Менського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000140 від 23.03.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1