ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/511/21 Справа № 215/2595/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000342 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючу, незаміжню, маючу на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Згідно ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши її періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, без погодження з ним не виїжджати за межі України.
Вирішено долю речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні наступного.

Приблизно о 21:00 год. 03.03.2020 року, ОСОБА_7 прийшла до місця мешкання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Знаходячись у вказаному місці та час, ОСОБА_7 побачила в кімнаті вищевказаної квартири мобільний телефон «Redmi Note 7», що належить ОСОБА_11 .

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення викраденого на свою користь, а саме зазначеного мобільного телефону, що належить ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій зазначений вище раптово виниклий умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у кімнаті вищевказаної квартири, в цей же день приблизно о 21:30 год., діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, скориставшись відсутністю свідків та ОСОБА_11 , який тимчасово покинув приміщення своєї квартири, впевнившись у тому, що її дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, взяла з тумби мобільний телефон «Redmi Note 7», що належить ОСОБА_11 , після чого із викраденим майном покинула місце вчинення злочину та тим самим таємно викрала вказане майно, обернувши його в подальшому на свою користь.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3 150 грн.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказаний вирок, в частині призначення покарання, скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку та призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Прокурор зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
На думку апелянта, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, обвинувачену та її захисника, які просили призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки кримінальне провадження розглянуто в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України, порядок застосування яких не був порушеним.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог не дотримався.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, зазначені обставини не врахував, призначивши їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, порушивши таким чином вимоги ч. 3 ст. 61 КК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 , на підставі ст. 409 КПК України, в частині призначеного покарання, скасуванню, з ухваленням судом апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 421 КПК України нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій, колегія суддів враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 150 годин.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4