Справа № 761/5385/19
Провадження №1-кп/761/1232/2020
В И Р О К
іменем України

15 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013629 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_9

свідка ОСОБА_10

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 25 грудня 2018 року, приблизно о 14 год. 30 хв., перебував в приміщенні магазину «Технооскар», який розташований за адресою: м.Київ, вул. Д.Щербаківського, 48. В цей час між ОСОБА_6 та продавцем магазину ОСОБА_9 виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення будь якого майна з магазину, яке належить ТОВ «Комісійна».
Реалізуючи свій злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, 25 грудня 2018 року, о 14 год. 35 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Технооскар», який розташований за адресою: м.Київ, вул. Д. Щербаківського, 48, ОСОБА_6 підійшов до вітрини, звідки відкрито викрав наручний годинник марки «Tissot 1853» серія ТО49417А, вартістю 2800 грн., який належить ТОВ «Комісійка».
Всього, ОСОБА_6 відкрито викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Комісійка» на загальну суму 2800 грн.
Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж),тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, фактично не визнав та дав показання, згідно з якими, його товариш ОСОБА_10 поскаржився, що придбаний ним 24.12.2018 в комісіонці «Технооскар», яка розташована за адресою: м.Київ, вул. Д. Щербаківського, 48, мобільний телефон має несправності та відсутність деталей, у зв`язку із чим вони вирішили повернути цей телефон назад та забрати витрачені на його купівлю гроші. На наступний день, коли вони прийшли до магазину, вимагаючи повернення грошових коштів в обмін на телефон, продавець відмовив у поверненні грошових коштів, у зв`язку із чим між ними виник словесний конфлікт. Будучи обуреним такою відповіддю продавця, він підійшов до полиці, де взяв наручний годинник марки «Tissot», зі словами, що прийде на наступний день та обміняє годинник з телефоном на грошові кошти сплачені за телефон. На наступний день, коли він направлявся до магазину, з метою обміну годинника з телефоном на грошові кошти сплачені за телефон, був затриманий працівниками поліції. У подальшому годинник був повернутий до магазину у справному стані. Вважає, що йог дії не вірно кваліфіковані, оскільки він фактично вчинив самоправство, а не грабіж.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду доказами у їх сукупності, які суд бере до уваги.

Так, представник потерпілого ОСОБА_9 , будучи допитаним у судовому засіданні, дав показання, згідно з якими, 25.12.2018 в магазин, де він працював продавцем, зайшов обвинувачений з товаришем та просили обміняти придбаний раніше в магазині телефон чи повернути за нього грошові кошти, у зв`язку із його несправністю. Він повідомив, що не має можливості ні обміняти телефон, ні повернути за нього грошові кошти. Будучи незадоволеним його відповіддю, обвинувачений вступив з ним у словесний конфлікт, після чого підійшов до полиці з годинниками, взяв наручний годинник зі словами «-Повернете гроші за телефон, поверну годинник». Потім обвинувачений зі своїм товаришем залишили приміщення магазину.

Свідок ОСОБА_10 , будучи допитаним в судовому засіданні, дав показання, аналогічні показанням обвинуваченого та представника потерпілого.

Згідно з даними, що містяться у витягу з кримінального провадження № 0013629 26.12.2018 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, а саме про те, що 25 грудня 2018 року о 14 год. 30 хв. за адресою: м.Київ, вул. Д.Щербаківського, 48, двоє невстановлених слідством осіб, перебуваючи в приміщенні магазину «Технооскар», відкрито викрали наручний годинник марки «Tissot»,вартістю 2800 грн., чим спричинили матеріальну шкоду ТОВ «Комісійка».

Згідно з даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві 25.12.2018 року за № 32348, ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ст.383 КК України, повідомив, що 25.12.2018, приблизно о 14 год. 30 хв., з магазину «Технооскар», що за адресою: Данила Щербаківського, 48 в м.Києві, невідома особа відкрито викрала наручний годинник «Tissot»,вартістю 2800 грн., після чого з місця події зник в невідомому напрямку.

Згідно з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 25.12.2018, фототаблиці та план-схемі до нього, здійснено огляд приміщення ТОВ «Комісійка», яка знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Д.Щербаківського, 48, на вхідних дверях якого міститься надпис «Технооскар» та зафіксовано загальну обстановку предметів та речей. В ході проведення огляду зі скляної поверхні дверцят вітрини з годинниками наручними було виявлено та вилучено три сліди папілярних узорів, які поміщені до спецпакетів № 0052598 та опечатано.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.12.2018 з фототаблицею, ОСОБА_9 як свідку пред`являлись для впізнання особи, в ході чого, останній впізнав ОСОБА_6 під номером № 3 як особу, яка 25 грудня 2018 року о 14 год. 30 хв., перебуваючи за адресою м.Київ, вул. Д.Щербаківського, 48 в приміщенні магазину «Технооскар» заволодів наручними годинниками марки «Tissot».
Згідно даних постанови старшого слідчого СВ ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_11 від 27.12.2018 р. змінено кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0013629 розпочатого 26 грудня 2018 року з ч.3 ст.186 КК України на ч.1 ст.186 КК України.

За змістом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.12.2018 в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_6 затримано в м.Києві по вул. Я. Корчака, 4 в приміщенні ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві приблизно о 20 год. 45 хв. та вилучено, зокрема, годинник марки «Tissot 1853» серія ТО49417А.
Згідно із переглянутим відеозаписом, що міститься на DVD-R диску, наданим на запит слідчого представником потерпілого ОСОБА_9 , зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_12 разом із свідком ОСОБА_13 25.12.2018 перебувають у приміщенні магазину по вул. Щербаківського, 48 в м.Києві, спілкуються з продавцем ОСОБА_9 , маючи при собі білу коробку та мобільний телефон. Після чого, ОСОБА_12 різко наближається до вітрини, бере предмет схожий на годинник з підставкою, яку одразу викидає на підлогу та різко направляється в напрямку виходу з магазину. Під час відчинення вхідних дверей магазину убачається, що на вулиці світла пора доби, а відтак є очевидним, що подія зафіксована на відеозаписі мала місце у денний час доби, а не з 22 год. 00 хв. по 22 год. 04 хв., як значиться на відеозаписі.

Даними постанови старшого слідчого СВ ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_11 від 22.01.2019 р., згідно із якими DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження комісійного магазину «Технооскар», який розташований за адресою: м.Київ, вул. Д.Щербаківського, визнано речовим доказому кримінальному провадженні №0013629 розпочатого 26 грудня 2018 року.

Даними постанови старшого слідчого СВ ВП № 3 Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_11 від 28.12.2018 р., згідно із якими годинник марки «Tissot 1853» серії ТО49417А визнано речовим доказому кримінальному провадженні №0013629 розпочатого 26 грудня 2018 року.

Даними розписки ОСОБА_9 про отримання від слідчого годинника марки «Tissot 1853» серії ТО49417А.
Згідно із даними прибуткової накладної № 7399 від 27 жовтня 2017 року, вартість годинника марки «Tissot 1853» серії ТО49417А, становить 2800 грн.
Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вищезазначені, безпосередньо досліджені докази вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази надані стороною обвинувачення щодо обставин вчинення протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_12 , суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою та вказують на існування об`єктивних даних, які беззаперечно свідчать про причетність ОСОБА_12 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яким його визнано винуватим, за обставин встановлених судом.

Отже, судом не встановлено істотних порушень під час досудового розслідування, які б перешкоджали суду прийняти наведені вище докази надані стороною обвинувачення та оцінює їх в цілому як допустимі та належні докази, такі, що зібрані уповноваженими на те особами та у порядку встановленому КПК України. А також ці докази у їх сукупності є достатніми для обґрунтованого висновку суду про доведення винуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за яке він підлягає покаранню.

Так, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, частково не визнав, оскільки вважав, що ним вчинено самоправство, а не грабіж. Таке невизнання своєї вини обвинуваченим, суд розцінює не інакше, як намагання понести відповідальність за більш м`яке кримінальне правопорушення ніж ним було вчинено.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_12 , що він не мав корисливого мотиву на заволодіння чужим майном, оскільки взяв годинник, з метою примусити продавця таким чином повернути грошові кошти за придбаний ОСОБА_10 несправний телефон, у сукупності з іншими доказами, суд дійшов висновку, що наявність корисливого умислу у обвинуваченого доведена.

Так, згідно об`єктивних даних, якими є дані переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження магазину, на якому зафіксовані дії ОСОБА_12 під час перебування в магазині вбачається, що після спілкування з продавцем, ОСОБА_12 різко підходить до вітрини, звідки бере предмети схожі на годинник з підставкою, а потім швидкою ходою направляється до виходу з магазину, викидаючи підставку на підлогу.

Зазначене свідчить про усвідомлення обвинуваченим ОСОБА_12 , що годинник який він взяв йому не належить, тобто є чужим майном, що він цим годинником заводів безоплатно, всупереч волі власника, що заподіяло пряму шкоду останньому, тобто заволодів протиправно, а так само очевидним є й той факт, що ОСОБА_12 при заволодінні годинником усвідомлював, що його дії носять відкритий характер, як для ОСОБА_9 так і для ОСОБА_10 .

Крім того, з показань самого обвинуваченого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_10 та представника потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що заволодіваючи вказаним годинником, ОСОБА_12 вимагав повернути грошові кошти за телефон, який був придбаний ОСОБА_10 , тобто таке заволодіння годинником відбулося, з метою обернення чужого майна на користь третіх осіб.

А тому, суд переконаний, що висунуте обвинувачення ОСОБА_12 знайшло своє підтвердження за результатами судового розгляду та про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Отже, доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_12 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, та відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, не заслуговують на увагу.

Разом із тим, суд не бере до уваги дані протоколу огляду відеозапису дата складання нерозбірливо січень 2018 року, та визнає дані, що в ньому містяться недопустимими доказами, з огляду на те, що дата складання протоколу містить виправлення, а рік не співпадає з часом вчинення кримінального правопорушення, оскільки у січні 2018 року не міг бути оглянутий відеозапис події кримінального правопорушення, яка мала місце 25 грудня 2018 року. Окрім того, даний протокол не містить підпису особи, що його склала, тобто слідчого.

Разом із тим, визнання даних протоколу огляду відеозапису недопустимими доказами не впливає на висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України ( зі змінами та доповненнями станом на 4 липня 2020 року) є невеликої тяжкості, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, він не є одруженим на утриманні непрацездатних осіб не має, працює за домовленістю, має задовільний стан здоров`я, стоїть на обліку як внутрішньо переміщена особа, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставин, які б пом`якшували та або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Так, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 оспорював фактичні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, у суду відсутні підстави вважати про наявність у нього щирого каяття за скоєне.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення встановлені судом, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.186 КК України у редакції закону про кримінальну відповідальність на день вчинення кримінального правопорушення, за якою визнав його винуватим, зважаючи на положення ч.2 ст. 5 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження необхідно скасувати.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази: годинник марки «Tissot 1853» серії ТО49417А- передати у розпорядженні потерпілого ТОВ «Комісійка», DVD-R диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя