Провадження № 274/1788/20
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/311/21

І м е н е м У к р а ї н и
04.03.2021 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/1788/20 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на даний час працює будівельником у ТОВ «Стоград», на час подій старшого навідника протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , ветерана війни-учасника бойових дій, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого (зі слів) в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду старшого навідника протитанкового артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , в порушення статей 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 10 квітня 2018 року близько 9 год. 00 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , після чого до 10 травня 2018 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та виконанням службових обов`язків.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він проходив контрактну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого навідника. Коли вони повернулися з зони бойових дій, у нього захворіла мати. Він просився відпустити, але його не пускали. Оскільки мати у нього одна і їй було погано, він вирішив самовільно залишити частину. Дійсно залишив 10.04.18. В подальшому усвідомив, що зробив неправильно і самостійно повернувся до військової частини, це було 10.05.18. В подальшому його було звільнено. Вину у скоєному визнає, усвідомлює, що зробив неправильно, хоча міг зробити і правильно.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів: даними копії службової характеристики військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими солдат ОСОБА_3 станом на 2018 рік проходив службу у протитанковому артилерійському дивізіоні військової частини.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність статусу ветерана війни-учасника бойових дій.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 статті 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше не судимий, за місцем служби характеризувався задовільно, працює.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки, причин скоєння кримінального правопорушення, його тривалості, яка є незначною, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, є молодим за віком, працює, враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність статусу ветерана війни-учасника бойових дій, з врахуванням думки сторін, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та з врахуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1