УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2021 Справа №607/12572/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000074 від 08 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317, ч.2 ст.313 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317, ч.2 ст.313 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000074 від 08 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317, ч.2 ст.313 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317, ч.2 ст.313 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Як вбачається із клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що впродовж 2019-2020 років, організована група у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 зорганізувалась у стійке об`єднання організовану групу для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Між її учасниками існувала згуртованість та одностайність, постійні міцні внутрішні зв`язки, які ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтримували між собою. Організована група була стабільною, що проявлялось у тривалості її існування, системності та детальній організації її функціонування, мала постійний склад. Кожен із учасників групи був обізнаний з єдиним планом організованої групи, з розподілом функцій та ролей, спрямованих на досягнення цього плану.

Утворена ОСОБА_6 організована група, до складу якої входили також співвиконавці ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 діяла з початку червня 2019 року, вчиняючи умисні особливо тяжкі, корисливі злочини в сфері незаконного обігу особливо небезпечних наркотичних засобів і припинила своє існування в квітні 2020 року, після затримання її учасників співробітниками правоохоронних органів.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_6 , в період з червня 2019 року по квітень 2020 року, діючи відповідно до розробленого плану діяльності організованої групи, через Інтернет мережу купляв прекурсори та обладнання для незаконного виготовлення психотропної речовини амфетамін та особисто, або за його вказівкою ОСОБА_7 отримували їх у відділеннях ТОВ «Нова Пошта» у м.Тернопіль. Отримані прекурсори та обладнання для незаконного виготовлення психотропної речовини ОСОБА_6 зберігав у приміщення квартири АДРЕСА_1 . Окрім цього, ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_6 у м. Хоростків підшукував осіб та купував у них речовини, які необхідні для виготовлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 психотропної речовини амфетамін, які перевозив у м. Тернопіль за допомогою транспортного засобу «BMW» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Надалі, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 використовуючи раніше придбані ними та ОСОБА_5 прекурсори та обладнання, перебуваючи у приміщення квартири АДРЕСА_1 дотримуючись спільного плану злочинної діяльності організованої групи шляхом здійснення ряду хімічних реакцій виготовляли психотропну речовину амфетамін.

В подальшому, виготовлену психотропну речовину амфетамін, ОСОБА_6 для подальшого збуту передавав учасникам організованої групи ОСОБА_5 та ОСОБА_8 а також особисто зберігав з метою збуту споживачам на території м. Тернополя.

Після чого, учасники організованої групи, за допомогою засобів мобільного зв`язку, домовлялися про особисті зустрічі із наркозалежними особами на території м. Тернопіль та Тернопільської області під час яких збували останнім виготовлену психотропну речовину амфетамін.

Отриманні від збуту амфетаміну грошові кошти, ОСОБА_8 перераховував на банківську карту ОСОБА_7 яка передавала їх ОСОБА_6 а ОСОБА_5 передавав ОСОБА_6 для подальшої купівлі прекурсорів та розподілу між учасниками організованої групи.

Таким чином, в період часу з червня 2019 року по 22 квітня 2020 року члени організованої групи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 1 серпня 2000 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 року за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини амфетамін, особам схильним до їх вживання.

30 липня 2020 року до суду скеровано обвинувальний акт про обвинувачення, серед інших, ОСОБА_5 у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, вчиненому повторно, організованою групою тобто у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджуються в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження.

ОСОБА_5 в межах вказаного кримінального провадження обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Однак, зважаючи на те, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду та завершити його розгляд до завершення дії запобіжного заходу не можливо, а тому є необхідність вирішити питання про продовження раніше обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу на два місяці.

Підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому є те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, який усвідомлюючи міру покарання у випадку визнання його винним у кримінальному правопорушенні в якому він обвинувачується, буде переховуватися від суду, зможе незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної його поведінки.

Метою продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватись від суду; п. 3 незаконно впливати інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; п. 4 перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; п. 5 вчинити інші кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинені злочини, яка полягає виключно у позбавлення волі на строк від 9 до 12 років може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, а також відсутність у нього соціальних зв`язків в суспільстві.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини Ілійков проти Болгарії, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав Людини Бессієв проти Молдови вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи наведене, та те, що ОСОБА_5 не одружений, не працює, немає постійного законного заробітку, на утриманні будь-яких осіб не має, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, тому на теперішні час продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_5 зможе переховуватись від суду.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що в ході виконання вимог ст. 290 КПК України останньому стали відомі усі анкетні данні та місця проживання свідків, а відтак, ОСОБА_5 може впливати на них схиляючи до неправдивих свідчень та затягуючи строки судового розгляду.

Загалом, оцінюючи можливість впливу на свідків слід виходити із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засіданнях. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Крім цього, багатоепізодність інкримінованих діянь ОСОБА_5 , а також те, що він ніде не працює, не має постійного джерела доходу, підтверджує ризик того, що він знову може вичинити інше кримінальне правопорушення.

Заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Обставин, які б передбачали застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

Вищевикладене свідчить про те, що на даний час існують ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_5 під вартою.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Беручи до уваги вищевикладене, просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримав з підстав, що у ньому викладені, просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та вказав, що на даний час тримання під вартою обвинуваченого не є виправданим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час відсутні. Просить врахувати, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою та змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав також, що якщо суд прийде до висновку про необхідність продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, просить зменшити обвинуваченому раніше визначений розмір застави, оскільки застава у такому розмірі є непомірною для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника. Також вказав про незадовільний стан свого здоров`я, та про те, що йому було проведено обстеження у медичному закладі, однак результати цього обстеження йому невідомі.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючий, неодружений, раніше не судимий.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, суд вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Водночас, суд враховує доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про те, що визначений ОСОБА_5 розмір застави є непомірним для нього та, у зв`язку із цим, про тривалий час перебування під вартою обвинуваченого, та вважає, що слід зменшити раніше визначений обвинуваченому розмір застави (ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2020 року по справі №607/12572/20, провадження №1кс/607/1494/2020) у кримінальному провадженні, визначивши обвинуваченому заставу у розмірі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот)грн.

Крім цього, з огляду на посилання обвинуваченого про стан його здоров`я та проведення йому медичного обстеження, слід зобов`язати Державну установу "Чортківська установа виконання покарань (№ 26) надати суду відомості про результати обстеження обвинуваченого у медичному закладі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 314-317 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 07 серпня 2021 року.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зменшення раніше визначеного обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави задовольнити.

Зменшити раніше визначений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави (ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.11.2020 року по справі №607/12572/20, провадження №1кс/607/1494/2020) у кримінальному провадженні, визначивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 181600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот)грн.

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту у якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зобов`язати Державну установу "Чортківська установа виконання покарань (№ 26) надати суду відомості про результати обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у медичному закладі.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали у частині продовження строку дії запобіжного заходу - до 00 год. 00 хв. 07 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1