Справа № 453/573/21
№ провадження 1-кп/453/91/21
У Х В А Л А

06 травня 2021 року Сколівський районний суду Львівської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Сколе Львівської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000200 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

за ч.2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:
28.04.2021 року з Львівської обласної прокуратури до Сколівського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000200 від 08.03.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Ухвалою судді від 29.04.2021 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

06 травня 2021 року процесуальний прокурор у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 строком на 60 діб без можливості внесення застави, покликаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. В результаті його дій настали тяжкі наслідки у вигляді смерті людини. Крім того вказує, що є достатні підстави вважати, що є ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

12.03.2021 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова обрано запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на строк до 10.05.2021 року включно.
З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не взмозі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вказує на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не змінились, а тому немає підстав обирати ОСОБА_4 іншу міру запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення загинула людина.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив таке задовольнити з підстав, викладених в такому.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримали та просили таке задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з наступних підстав.
Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Зазначає, що злочин у якому він обвинувачується є не насильницьким та ставлення до наслідків у ньому є тільки необережними. Окрім цього, він не залишав місце настання дорожньо-транспортної пригоди, не переховувався від органів досудового розслідування чи суду, а навпаки намагався вжити заходів реанімування пасажира ОСОБА_8 , яка загинула у ДТП, вину визнає, щиро розкаюється, сприяв слідству у розкритті злочину, відшкодовує потерпілим шкоду та співчутливо відноситься до трагедії, яка спіткала родичів загиблої.
Вказує і на те, що не має наміру ухилятися від суду чи перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню. На його утриманні знаходяться його непрацездатна мати, має стійкі соціальні зв`язки, є одруженим, має місце постійного проживання, є не молодого віку.
За таких обставин, просить суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт, а у клопотання прокурора відмовити, оскільки таким не доведено підстав для продовження строку запобіжного заходу та аргументи викладені у клопотанні носять формальний характер та не виправдовують в даному випадку необхідність у подальшій його ізоляції від суспільства.
Прокурор ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заперечували стосовно задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд дослідивши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, заслухавши його думку та думку інших учасників судового провадження приходить до наступного висновку.
Обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжкого і як наслідок за собою тягне позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження в ході досудового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
За змістом закону домашній арешт, як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.
Згідно з ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, що може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, відсутність судимостей, позитивно характеризуються по місцю проживання, відсутність намірів ухилятися від суду, а також те, що стороною обвинувачення належним чином на даний час не доведено наявності ризиків, передбачених чинним законодавством, щоб обумовлювали продовження строку застосування виняткового та самого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість зміни запобіжного заходу обраного у відношенні обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт з покладеними на нього обов`язків, передбаченими статтею 181 КПК України, у вигляді 2 місяців.
Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».
Керуючись ст. ст. 131-132, 176, 177, 178, 181, 194 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого - задовольнити.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт строком до 05.07.2021 року включно, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складений та проголошений 11.05.2021 року.

Суддя