Справа № 496/3228/21
Провадження № 1-кс/496/1179/21
У Х В А Л А

22 липня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000195 від 17.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому посилається на те, що у провадженні СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000195 від 17.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 16.07.2021 року до чергової частини Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора взводу №2 роти №6 батальйону №l ЧПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те, що 16.07.2021 року під час несення служби екіпажом 201, за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 32,а, був зупинений а/м марки «ТОЙОТА» д.р.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , 11в ході перевірки було встановлено, що пред`явлене останнім посвідчення водія серія НОМЕР_1 на його ім`я не значиться в базі НАІС. (ЖЄО No9930 від 16.07.2021). 17.07.2021 року посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано речовим доказом. Вищезазначене посвідчення водія являється речовим доказом та зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та підлягає збереженню, тому виникла необхідність у накладенні арешту для подальшого призначення і проведення судових експертиз, у зв`язку з чим дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Адвокат ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_4 , до судового не з`явився, але на адресу суду надіслав заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на те, що посвідчення видано легально, про що свідчить свідоцтво щодо складання екзамену з водіння та видачі свідоцтва.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

З п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України вбачається, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ст. 173 ч.2 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Кримінальне правопорушення відповідно до ч.4 ст.358 КК України, полягає у використанні завідомо підробленого документа.

Однак, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 щодо складання екзамену, ОСОБА_4 було видано посвідчення водія серії НОМЕР_4 . Будь-яких належних та допустимих доказів підробки зазначеного документу, які б спростовували наявну інформацію, та підтверджували наявність обґрунтованої підозри, стороною обвинувачення суду не надано.

В ч.1 ст. 173 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, суд відмовляє у задоволенні клопотання.

Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1