Справа № 645/3307/21
Провадження № 1-кс/645/829/21
УХВАЛА
31 травня 2021 року м. Харків
Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що до відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській областінадійшла заява від ОСОБА_4 про те, що нотаріус ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та іншими особами вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст.190 КК України, щодо заволодіння її квартирою шляхом зловживання довірою та обманом за адресою: АДРЕСА_1 (ІТС ІПНП 9672 від 18.05.2021).
Допитана в якості потерпілої ОСОБА_4 повідомила, що 11.09.2003 року вона разом із своїм сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору купівлі-продажу №6398 придбали квартиру АДРЕСА_2 , в якій удвох почали проживати. Квартира розташована на 1 поверху 5 - ти поверхового будинку, у другому під`їзді.
В 2010 році потерпіла стала членом організації Свобода и успех (Liberty and Success), в ході участі у якій, всіх учасників було сповіщено про проведення семінару першого ступеню в ОАЄ та необхідність участі у заході для подальшого членства у організації. Для участі в зазначеному семінарі її організатори - ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 оголосили умову - повну сплату витрат на участь в семінарі у розмірі 120 000 грн. для однієї людини, після чого, за свідченнями потерпілої, ОСОБА_10 запропонувала їй взяти у борг у ОСОБА_6 грошові кошти на оплату семінару в ОАЄ для себе та її знайомої ОСОБА_11 .
31.03.2021 року між потерпілою та ОСОБА_6 було складено договір позики та договір іпотеки, які були зареєстровані приватним нотаріусом ОСОБА_12 за режстровим № 569. За умовами договору позики потерпіла отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 238 950 грн., які у кабінеті нотаріуса вона віддала ОСОБА_13 , організатору семінару та поїздки до ОАЄ. Зазначену суму, згідно договору позики, ОСОБА_4 повинна була повернути ОСОБА_6 до 31.09.2017 року. Іпотечний договір складався з метою забезпечення виконання зобов`язання з повернення позичених грошових коштів, предметом іпотеки стала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 300 000 грн. на день укладання договору.
В подальшому, умови домовленості потерпіла виконувала, про що має розписки від ОСОБА_6 .
Однак, у зв`язку із тим, що у потерпілої друга група інвалідності, вади зору, були дружні довірливі відносини з ОСОБА_6 , вона не перевіряла зміст розписок та не звертала уваги на написані в них дати, при кожній зустрічі, ОСОБА_6 завіряла її що все в порядку. Зустрічі були короткими, в подробиці ОСОБА_6 не вдавалася, дати та місця наступних зустрічей визначала самостійно, потерпіла запевняє, що всі платежі виплачені нею були внесені вчасно до зазначених чисел у договорі та жодного разу ніякої прострочки не було, про жодну пеню, або додаткових боргів їй ніхто не повідомляв та вимог не висував, жодних листів з приводу цього вона не отримувала, так як і електронних повідомлень, та смс-повідомлень.
При здійсненні останнього платежу ОСОБА_6 запевнила потерпілу, що їхні майнові відносини завершені, борг закритий, жодних претензій вона до неї не має. Будучи юридично необізнаною, потерпіла не розуміла необхідності розірвання договору та вважала що в розписках зазначені вірні суми. Впродовж майже чотирьох років жодних претензій до потерпілої ні від кого не надходило, ОСОБА_4 з сином проживали та продовжують проживати у вищезазначеній квартирі, про перехід права власності вона дізналася випадково внаслідок сповіщення її та сина про відміну субсидії, у зв`язку із зміною власника майна. Звернувшись до нотаріуса, потерпіла отримала витяг з державного реєстру нерухомого майна, з тексту якого вбачається, що належна їй та сину квартира тричі змінила власників, власники були змінені наприкінці 2020 року на протязі 5 днів. За чотири роки жодна із зазначених в реєстрі нових власників до потерпілої не приходили та не заявляли жодних претензій або намірів.
Крім того, починаючи з 2003 року по теперішній час потерпіла кожного місяця оплачувала та оплачує комунальні послуги, згідно квитанцій які приходять на її адресу, також на даний час у вищевказаній квартирі вона продовжує проживати разом з сином та син продовжує бути зареєстрованим за вказаною квартирою, жодного разу потерпіла не отримувала повідомлень, або пропозицій щодо будь-яких дій з належної їй квартири, нотаріус про жодні зміни власника не повідомляв, хоча був зобов`язаний законом, ОСОБА_6 не направляла потерпілій листи в яких би або попереджала про борг або про можливу реалізацію квартири або пропозицію викупити це майно.
21.05.2021 року квартиру АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, місце зберігання визначено за її фактичним місцем розташуванням.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 10.12.2020 року власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу стала ОСОБА_14 , а 15.12.2020 року наступним власником стала ОСОБА_15 . Рішення про державну реєстрацію вносила приватний нотаріус ОСОБА_5 .
Прокурор зазначає, що потерпіла ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена про обернення предмету іпотеки на користь іпотекодержателя.
Таким чином, з метою забезпечення недопущення наступного продажу та зміни власника спірного нерухомого майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме квартири АДРЕСА_2 , до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка на даний час належить на праві приватної власності ОСОБА_15 , згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 455711549 від 15.12.2020 року, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 1121 від 15.12.2020 року.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила про його задоволення.
Власник майна, ОСОБА_15 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду клопотання повідомлена.
При вирішенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя виходив з наступного.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Додані до клопотання матеріали кримінального провадження свідчать про те, що до відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській областінадійшла заява від ОСОБА_4 про те, що нотаріус ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та іншими особами вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст.190 КК України, щодо заволодіння її квартирою шляхом зловживання довірою та обманом за адресою: АДРЕСА_1 (ІТС ІПНП 9672 від 18.05.2021).
Слідчим суддею встановлено, що відповідно договору позики від 31.03.2017 року, укладеного між ОСОБА_6 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник), який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 567, позикодавець передає у власність позичальника, а позичальник прийняв грошові кошти у вигляді та в натурі на суму 238 950,00 грн., що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 8850 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю грошові кошти у вигляді та в натурі на суму 238 950,00 грн., що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 8850 доларів США, по існуючому комерційному курсу на час повернення грошей, не пізніше 30.09.2017 року.
З Іпотечного договору, укладеного 31.03.2017 року між між ОСОБА_6 (іпотекодержатель ) та ОСОБА_4 (іпотекодавець), який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 569, з метою забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у ОСОБА_4 за договором позики, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем 31.03.2017 року та посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 за реєстровим № 567, отримано від іпотекодержателя грошові кошти у вигляді та в натурі на суму 238 950,00 грн., що на момент укладення договору позики за згодою сторін складає еквівалент 8850 доларів США та зобов`язується повернути суму наданих йому грошових коштів на умовах визначених Договором позики та не пізніше 30.09.2017 року, іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно, квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, сформованої 31.03.2021 року, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 .
Метою накладення арешту на вищезазначене майно є його збереження, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки наданими слідчому судді з боку прокурора документами та матеріалами, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доведено наявність достатніх підстав вважати, що право власності на майно, на яке слід накласти арешт, набуто в результаті кримінального правопорушення, і не застосування заборони розпоряджатися цим майном може призвести до наступного неправомірного відчуження квартири, що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя