Справа № 536/164/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000004 від 15 січня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Чернігова, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-10 березня 2011 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за частиною 1 статті 309 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання із встановлення іспитового строку на 1 рік;

-25 квітня 2012 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за частиною 3 статті 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

-17 листопада 2015 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.ч. 2, 3 статті 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-30 березня 2020 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за частиною 3 статті 185 КК України з призначенням покарання у виді побавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк на 1 рік; 20 січня 2021 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі;

-27 січня 2021 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за частиною 2 статті 185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 395 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, відносно якої встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишила своє місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за наступних обставин.

Так, 18 лютого 2020 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік зі встановленням обмежень щодо заборони виходу з будинку в період часу з 22.00 годдини до 06.00 години, заборони відвідувати місця масового відпочинку громадян, бари, кафе, ресторани; зобов`язано з`являтися на реєстрацію чотири рази на місяць до органів Національної поліції. Про вказані вище обмеження ОСОБА_4 була ознайомлена під власноручний підпис 21 лютого 2020 року, окрім того вона звернулась до начальника Кременчуцького районного відділення поліції КВП ГУНП в Полтавській області із письмовою заявою про встановлення відносно неї адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того ОСОБА_4 було роз`яснено наслідки самовільного залишення свого місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, зокрема про кримінальну відповідальність за статтею 395 КК України.

Однак, 25 листопада 2020 року ОСОБА_4 з метою ухилення від адміністративного нагляду, умисно, без поважних причин, самовільно залишила місце свого проживання за вказаною вище адресою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У період часу з 25 листопада 2020 року по 21 січня 2021 року працівниками поліції не було встановлено місце знаходження ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєнні встановленого судом кримінального проступку самовільного залишення місця свого проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, визнала повністю.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за статтею 395 КК України, так як обвинувачена будучи особою, відносно якої встановлено адміністративний нагляд, самовільно залишила своє місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за наступних обставин.

Враховуючи показання обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_4 усвідомлює той факт, що вона вчинила встановлений судом кримінальний проступок та правильно розуміє обставини справи, і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності її позиції.

Вина обвинуваченої в скоєнні встановленого судом кримінального проступку підтверджується її показаннями в судовому засіданні. Матеріали кримінального провадження ніким із учасників процесу не оспорюються. Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_4 вину свою у вчиненні кримінального проступку самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду - визнала у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, інші учасники судового провадження фактичних обставин справи не оспорювали, суд, керуючись ст. 349 КПК України, вважає за наявності згоди учасників процесу за недоцільне досліджувати інші, зібрані у кримінальному провадженні докази, із тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання, пов`язане з визначенням міри та виду покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків , дані про особу обвинуваченої, яка є раніше судимою, не працює, за місцем проживання характеризується як особа, скарги відносно якої не надходили, згідно довідки Кременчуцької центральної районної лікарні на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнала повністю та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення.

Під обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не виявлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах, установлених у санкції статті 395 КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 4 місяці, що, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення останньої і попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що обвинувачена засуджена вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року за частиною 2 статті 185 КК України, з урахуванням положень ч.ч. 1,4 статті 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, то при призначенні покарання обвинуваченій, суд відповідно до ч.ч. 4, 1 ст.70 КК України вважає за необхідне застосувати принцип поглинення більш суворим покаранням менш суворого.

Керуючись ст.373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 395 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі частини 4 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 січня 2021 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, арештувавши в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з 03 березня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Роз`яснити засудженій право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1