Справа № 362/2506/21
Провадження № 1-кс/362/490/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

в с т а н о в и в:

18.05.2021 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернулася слідчий слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано наступним.

Короткий виклад фактичних обставин злочину: 16.05.2021 року, приблизно о 00 годині 40 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поблизу огородженої території автопарку в/ч НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та маючи прямий умисел, направлений на протиправне вилучення транспортного засобу, всупереч волі користувача, переліз через паркан, тим самим проник на територію вказаного автопарку, після чого реалізуючи вказаний злочинний умисел, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2103 жовтого кольору, 1979 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_7 .

Далі ОСОБА_4 , відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля, які були незачинені на замикаючий пристрій, сів за водійське сидіння, де помітив у замку запалення залишені ключі, за допомогою яких, привів в дію двигун автомобіля та почав рух на автомобілі, після чого з метою усунення перешкод та доведення злочинного умислу до кінця, автомобілем марки ВАЗ 2103 жовтого кольору, 1979 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодив ворота та виїхав з території автопарку, тим ОСОБА_4 на вказаному транспортному засобі зник з місця вчинення злочину, чим потерпілому ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду.

Правова кваліфікація злочину: частина 2 статті 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище.

Виклад обставин, які дають підстави підозрювати особу у вчиненні злочинів:

Підозра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обґрунтовується наявними матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 16.05.2021, протоколом огляду місця події від 16.05.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 16.05.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 16.05.2021; та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків:

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування і, або суду, тобто є ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України.

- Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, тобто є ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виклад обставин, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків:

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.
Вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним, у вчиненні якого він підозрюється, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а також той факт, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків з суспільством та державою, а саме: офіційно не працює, не має офіційних джерел отримання доходу, а також аналізуючи дані кримінального провадження, з огляду на можливість вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, враховуючи той факт, що останній раніше судимий 21.12.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області було засуджено за злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за вказаних обставин.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в скоєнні умисних корисливих злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років. Отже, застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою унеможливить виконання останнім покладених на нього ст. 42 КПК України процесуальних обов`язків, зокрема:

прибувати за викликом до слідчого, прокурора, судді;

підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, суду.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі і укриття цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі і укриття особи від правосуддя може вимірюватися строгістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальне, соціальне становище людини, його зв`язками з державою, в якому його переслідують і міжнародними контрактами.

Реальним є ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування і суду, оскільки в разі визнання його винним у вчиненні даних злочинів, останньому загрожує покарання у вигляді на строк до 8 років. Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) підозрюваного ОСОБА_4 з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід відзначити, що підозрюваний не має постійного джерела доходів та, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами та державою.

З огляду на вищевикладене, а також обставини, за якими ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного корисливого тяжкого злочину, існує реальний ризик залишення ним території Київської області, з метою переховуватися від органів досудового розслідування і суду, в будь-який час, щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно зазначити, що ОСОБА_4 , офіційно не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється в скоєнні умисного корисливого злочину, вчинення якого стало основним джерелом доходу підозрюваного, крім того 21.12.2015 Васильківським міськрайонним судом Київської області було засуджено за злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за вказаних обставин.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винним, в сукупності з даними про особу підозрюваного, а також з огляду на можливість перешкоджання кримінального провадження та здійснення впливу на потерпілу унеможливлює застосування до підозрюваного менш суворої міри запобіжного заходу.

Застосування домашнього арешту, особистого зобов`язання і особистої поруки до ОСОБА_4 , неможливо, оскільки перебуваючи на волі останній не має постійного місця роботи та законного джерела доходів та неодноразово вчиняв умисні корисливі злочини, а отже на шлях виправлення не став, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків з іншими особами, що дає підстави вважати про його ухилення від явки до органів досудового розслідування.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в скоєнні умисного корисливого, тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на до 8 років, що дає підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, та продовжити вчиняти інші корисливі злочини, оскільки даний вид діяльності ОСОБА_4 , став єдиним джерелом прибутку, що свідчить про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо застосування його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики відсутні і не доведені, автомобіль є відумерлою спадщиною і не належить ОСОБА_7 , підозра його підзахисному належним чином не обґрунтована. Просив відмовити в клопотанні, просив застосувати до його підзахисного ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в разі, якщо суд вирішить застосовувати до його підзахисного міру запобіжного заходу.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, хвору матір, сприяє слідству, уникати явки до суду не буде, а тому, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, захисника підозрюваного, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, як передбачено ч. 1 ст. 178 КПК Ураїни, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Положенням ч. 1 ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме, цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та проживання, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам ОСОБА_4 і не перешкоджатиме інтересам досудового розслідування та в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193,194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

В клопотанні слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здорівка, Васильківського р-ну, Київської обл., громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21.12.2015 р. Васильківським міськрайонним судом Київської області було засуджено за злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме: по 14.07.2021 р. включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок: не залишати житло за адресою місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 , - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області за викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора, слідчого чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, за адресою: 08601, Київська область, м. Васильків, вул. Покровська, 1.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошено 20.05.2021 р. об 11 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1