Єдиний унікальний номер № 285/1098/20
Провадження № 1-кс/0285/855/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Новоград-Волинський клопотання прокурора про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 285/1098/20 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,-

встановив:
06.07.2021 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2021 року було продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 18.07.2021 року включно.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання за наведених в ньому мотивів.

Обвинувачений та захисник обвинуваченого заперечували проти задоволення клопотання. Адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 .

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких разом із обґрунтованістю підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є підставою для застосування запобіжного заходу.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини та практика Європейського суду з прав людини наголошує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Як слідує із рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України», зі спливом певного часу саме існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і посилання на серйозність пред`явлених обвинувачень не можна вважати відповідними і достатніми.
Для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Ст.177 КПК України детально описує ризики, які можуть виправдати тримання під вартою. Крім того, чинний КПК України послідовно проводить концепцію, за якою тягар доведення будь-яких обставин, що свідчать на користь застосування запобіжного заходу, завжди лежить на обвинувачеві. На думку суду, сторона обвинувачення не впоралась із зазначеним тягарем та в судовому засіданні не змогла довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Такі ризики, як переховування обвинуваченого від суду, вплив на інших учасників кримінального провадження та вчинення іншого злочину, не знайшли свого відображення під час розгляду клопотання. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований.
Після закінчення досудового розслідування та зібрання стороною обвинувачення усіх доказів, ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшилися. Що стосується обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до 7 років, то наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Адам`як проти Польщі».
Прокурором в судовому засіданні не наведено жодного факту, який свідчив би про реальне існування ризику, що був би підставою для продовження строків тримання під вартою, не доведено факт суспільної небезпеки ОСОБА_4 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, що полягає в забороні ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком 60 днів з покладенням обов`язку, передбаченого п.4 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 27, 107, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд -

постановив:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати вказане місце проживання, строком на 60 (шістдесят) днів.
Визначити строк дії даної ухвали до 06.09.2021 року включно.
Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з під варти із зали суду.
Покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
- прибувати до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області за викликом в судові засідання;
- заборонити спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні за межами суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі, якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки, або порушить покладені на нього даною ухвалою обов`язки, суд вирішує питання про застосування до нього більш тяжкого запобіжного заходу.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її проголошення органом Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня оголошення.

Головуючий ОСОБА_1