КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000128 за апеляційною скаргою прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2020 року про повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000128 стосовно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України, повернуто прокурору для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальний проступок з урахуванням вимогглави 25 Кримінального процесуального кодексу України та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

На вказану ухвалу прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2020 року, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та у зв`язку з тим, що висновки суду в оскаржуваній ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи скасувати та повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000128 від 07 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів (кримінальних правопорушень), передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України, до Ірпінського міського суду Київської області для проведення судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що висновки суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, є надуманими, оскільки вимоги до обвинувального акту, передбачені ст. 291 КПК України прокурором дотримані.
Так, в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні № 0000128 від 07 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 викладено фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та належним чином сформульоване обвинувачення, яке складається з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, а також форму вини, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення, тощо.
Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору винесена без наявності до того підстав, передбачених ст. ст. 3, 291, 314 КПК України, тобто всупереч вимогам кримінального процесуального закону.
Крім того, прокурор зазначив, що Законом України № 2617-VIIIвід 22.11.2018 року внесено зміни до ст. 217 КПК України, яка регламентує об`єднання і виділення матеріалів досудового провадження,зокрема до ч. 2 цієї статті, перше речення якої доповнено словами "крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду", а також доповнено другим і третім реченням такого змісту: "У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового розслідування. Положення глави 25 цього Кодексу у такому разі не застосовуються.

Однак, повертаючи обвинувальний акт, суд не надав оцінки його доводам про те, що досудове розслідування у кримінальному провад ОСОБА_7 Возбраного В.А. внесеного до ЄРДР за № 0000128 здійснювалося у формі досудового слідства і виділення матеріалів щодо кримінальних проступків і ОСОБА_7 Возбраному В.А. з матеріалів кримінального провадження, у тому числі щодо злочинів, може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду, оскільки вони тісно пов`язані між собою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київ ОСОБА_6 і Павлика В.Ю., перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, за змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Перелік вимог кримінального процесуального закону щодо складання обвинувального акту, регламентується ст. 291 КПК України і цей перелік вимог є вичерпним.
Ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд зазначив, що в порушення ст. 291 КПК України, п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин по кожному з кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими; пред`явлене обвинувачення не сформульовано належним чином, оскільки обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочинів, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним, заплутаним по змісту, не зрозумілим, сумбурним, важким для сприйняття текстом та без дотримання хронології інкримінованих обвинуваченим дій в часі, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого особі обвинувачення, та порушує право цієї особи на захист.

Крім того, суд вказав, що відповідно до п.п. 4,5 п.4 розділу II прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, з дня набрання чинності цим законом, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення, з урахуванням вимог глави 25 КПК України, а оскільки станом на 01.07.2020 року, тобто на момент набрання цим Законом чинності, дане кримінальне провад ОСОБА_7 Возбраного В.А., який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України не було призначено до судового розгляду, суд повернув обвинувальний ОСОБА_7 Возбраного В.А. прокурору для внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.
Перевіривши підстави, з яких обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону через відсутність у ньому належно сформульованого обвинуваченняє неспроможними, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може бути лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України, проте таких порушень в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив, а як убачається зі змісту вказаного обвинувального акта, він, у відповідності з приписами п.п.1-9 частини 2 статті 291 КПК України містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Твердження суду про те, шо обвинувальний ОСОБА_7 Возбраного В.А. не містить чітко викладених обставин вчинення обвинуваченим злочинів, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також, що він є неконкретним, заплутаним по змісту, не зрозумілим, сумбурним, важким для сприйняття текстом складеним без дотримання хронології інкримінованих обвинуваченим дій в часі, тобто недоліки стилю викладення змісту обвинувального акта, не можуть бути підставою для його повернення прокурору.
Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора, який посилаючись на Закон України № 2617-VIIIвід 22.11.2018 року, яким внесено зміни до ч. 2 ст. 217 КПК України зазначив, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд не надав оцінки тій обставині, що виділення матеріалів щодо кримінальних проступків ОСОБА_7 Возбраному В.А. з матеріалів кримінального провадження, у тому числі щодо злочинів, може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду, оскільки вони тісно пов`язані між собою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору не можна вважати законним та обґрунтованим, і з цих підстав воно підлягає скасуванню, з направленням даного кримінального провадження на новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київ ОСОБА_6 і Павлика В.Ю. задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 000 ОСОБА_7 я Анатолійовича обвинуваченого у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 358 КК України повернуто прокурорудля внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України- скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 Сілкова І.М. ОСОБА_2 Балацька Г.О. ОСОБА_3 Горб І.М.