Провадження № 11-кп/4820/237/21
Категорія :ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року Колегія суддів судової палати з розглядукримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представників потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003620 від 01.08.2019 за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_12 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Мурована Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, працюючого слюсарем- ремонтником в ПрАТ «Хмельпиво», жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, інваліда війни 3 групи, раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_13 , заявлений в інтересах малолітнього ОСОБА_14 , та цивільний позов ОСОБА_15 задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_14 :

-1168 (одну тисячу сто шістдесят вісім) грн 53 коп. щомісячно до досягненням ним вісімнадцяти років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

-42 067 (сорок дві тисячі шістдесят сім) грн 08 коп. разовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

-16 692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн. в рахунок відшкодування завданої йому смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_15 :

-1168 (одну тисячу сто шістдесят вісім) грн 53 коп. щомісячно до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

-42 067 (сорок дві тисячі шістдесят сім) грн. 08 коп. разовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

-16 692 (шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто дві) грн. в рахунок відшкодування завданої їй смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 33 467 (тридцять три тисячі чотириста шістдесят сім) грн. в рахунок відшкодування завданої йому смертю матері моральної шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 51 797 (п`ятдесят одну тисячу сімсот дев`яносто сім) грн в рахунок відшкодування завданої їй смертю матері моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Речовий доказ автомобіль «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання керівнику спецмайданчика для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту НПУ ГУНП в Хмельницькій області - повернуто ОСОБА_16 за належністю (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ).

Накладений на автомобіль «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді від 02 серпня 2019 року (справа № 686/20655/19) арешт скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2041 грн. 13 коп. процесуальних витрат.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком чинності залишено попередній особисте зобов`язання.

За вироком суду, ОСОБА_8 01 серпня 2019 року близько 10 год., керуючи автомобілем «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Хмельницькому по вул. Гагаріна зі сторони вул. Грушевського в напрямку до вул. Кам`янецької в правій смузі свого напрямку руху на ділянці проїзної частини, яка має дві смуги в одному напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Гагаріна і пров. Військоматського та який відзначений дорожньою розміткою 1.14.3 «зебра» і дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», в межах якого зліва направо по ходу руху автомобіля перетинав проїзну частину невстановлений досудовим розслідуванням пішохід та перед яким у лівій смузі руху зупинився автомобіль «FIAT Panda», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_17 , який надавав перевагу у русі вказаному пішоходу.

Водій ОСОБА_8 , в порушення вимог пунктів 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. (далі ПДР), перед вказаним пішохідним переходом не зменшив швидкість, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, створив небезпеку для інших учасників руху, продовжив рух та під час проїзду пішохідного переходу допустив наїзд передньою частиною автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_18 , яка перетинала проїзну частину вул. Гагаріна справа наліво відносно напрямку руху автомобіля в межах нерегульованого пішохідного переходу.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження у вигляді: - закритої черепно-мозкової травми (крововилив м`яких тканин голови з внутрішньої поверхні голови в скроневій ділянці зліва, крововилив під тверду та м`яку мозкові оболонки з забоєм речовини головного мозку), що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті (від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні); - закритого перелому лівої ключиці, що має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та в прямому причинному зв`язку із настанням смерті не перебуває; - саден лівої гомілки, правого колінного суглоба, лівої кисті, крововиливу м`яких тканин лівої гомілки, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що в причинному зв`язку із настанням смерті не перебувають.
Ці наслідки дорожньо-транспортної пригоди знаходяться в прямому причинному зв`язку з допущеними ОСОБА_8 порушеннями вимог п.п. 18.1, 18.4 ПДР, згідно з якими: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п. 18.1); якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п. 18.4).

В апеляційній скарзі, з урахуванням доповнення до апеляційної скарги, представник цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокат ОСОБА_12 просить вирок Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2020 відносно ОСОБА_8 в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до МТСБУ скасувати та в задоволенні цивільних позовів відмовити.

Зазначає, що суд першої інстанції вирішуючи цивільні позови, не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи та неправильно застосував норми матеріального права.

У вироку суд вказав про стягнення з МТСБУ на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_15 по 42067,08 грн разовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю матері за три роки, у зв язку перебуванням цивільних позивачів у скрутному матеріальному і психолого-емоційному становищі.
При цьому суд не правильно визначив розмір страхового відшкодування у контексті положень п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, який у вироку вирахувано з середньомісячного заробітку потерпілої розділене на кількість утриманців, а саме на трьох дітей: ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_19 - 1993 року народження, на момент події, не перебував на утриманні померлої потерпілої, проте суд відніс його до утриманців, і відповідно розділив середньомісячний дохід з врахуванням і його частки, незважаючи на те, що матеріали справи не містять відомостей про його непрацездатність.
Неправильне визначення кількості утриманців при визначенні розміру шкоди, заподіяної смертю потерпілої, призвело до не вірно визначених розмірів такої виплати утриманцям, як помісячно так і за три роки наперед - стягнутих з МТСБУ.
Крім того згідно п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілої особи здійснюється в розрахунках з мінімальної заробітної плати, проте суд вирахував розмір із середньомісячного заробітку потерпілої особи.
Отже судом при ухвалені вироку не дотримано правильного застосування норми, яка передбачає порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілої особи.
Суд стягнув з МТСБУ на користь ОСОБА_15 разовим платежем страхове відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілої особи - за 3 роки наперед, незважаючи на те, що період навчання ОСОБА_15 завершується через 2 роки 10 місяців, після смерті потерпілої та одночасно стягнув щомісячне відшкодування до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.
Не взято до уваги, що особами, які мають право на отримання страхової виплати відповідно до положень Закону №1961-IV не подано заяв про страхові відшкодування, що відповідно унеможливлює процедуру здійснення такого відшкодування.
Суд першої інстанції не встановив усіх утриманців, визначених у ч.1 ст.1200 ЦК України, що впливає як на розподіл страхової виплати по відшкодуванню шкоди заподіяної смертю потерпілої особи так і на страхові виплати по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, суб`єктам визначеним п. 27.3 ст.27 Закону №1961-IV.
Не встановлено наявність чи відсутність елементів складу доходів, крім середньомісячного заробітку, а саме пенсії, сум, що належать за договором довічного утримання (догляду), інших виплат, померлої особи, що також впливає на розмір та розподіл шкоди пов`язаної зі смертю потерпілої особи.
Також представник цивільного відповідача вказує про те, що ст.1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами, стягнення зазначеної шкоди єдиним платежем суперечить вимогам законодавства.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника цивільного відповідача ОСОБА_12 , пояснення обвинуваченого, потерпілої, представників потерпілих, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь-ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є вірною.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав: визнання вини, щире розкаяння, добровільне часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Також суд врахував, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, працює, є учасником бойових дій, інвалідом війни 3 групи, раніше не судимий, вчинив тяжкий, проте необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, позицію прокурора, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у мінімальному розмірі.

Враховуючи, що обвинувачений має на утриманні хворих батьків, які проживають в іншій місцевості та потребують догляду, раніше до відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувався, вчинив необережний злочин, в стані сп`яніння не перебував, заявив про необхідність права керувати транспортними засобами для можливості подальшого відшкодування завданої потерпілим шкоди, а також позицію потерпілих та їх представників, які просили не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, суд прийшов до висновку не призначати додаткове покарання.

Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно частково відшкодував заподіяну потерпілим шкоду та зобов`язався відшкодовувати її і надалі, раніше не судимий, характеризується позитивно, працює, є учасником бойових дій, інвалідом війни 3 групи, вчинив необережний злочин, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, позицію потерпілих, їх представників та висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і низькі ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також інші в сукупності обставини, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України та покладення на нього передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, і таке покарання із звільненням від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирок суду представником цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України адвокатом ОСОБА_12 оскаржується лише в частиці цивільних позовів ОСОБА_13 в інтересах малолітнього ОСОБА_20 та ОСОБА_15 до МТСБУ про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України, апеляційним судом переглядається лише в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_13 в інтересах малолітнього ОСОБА_20 та цивільний позов ОСОБА_15 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив з того, що смертю потерпілої ОСОБА_18 , яка настала в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_15 заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інтанції в частині визначення розміру шкоди заподіяної смертю ОСОБА_18 , яка підлягає стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , через неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Geely MR-7151А», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 застрахована не була, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 є учасником бойових дій.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09.07.2010 р. (в редакції станом на час дорожньо-транспортної пригоди, далі - Розпорядження № 566) встановлено розміри страхових виплат за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, укладених після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого; за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.27.2. ст.27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною 1 ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди (ч.2 ст.1200 ЦК України).

Встановлено, що до вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення на утриманні потерпілої ОСОБА_18 перебували її діти: син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка продовжує навчатись в Кременецькому філіалі Почаївської Духовної Семінарії - закінчення навчання 14 червня 2022 року, що підтверджується: довідкою про склад сім`ї Баламутівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області № 628 від 11.09.2019 р.; довідкою Почаївської Духовної Семінарії № 25 від 03.09.2019 р.; даними свідоцтв про народження ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Середньомісячний заробіток потерпілої ОСОБА_18 становив 4 674 грн 13 коп., з вирахуванням частки, яка припадала на неї саму та осіб, які перебували на її утриманні - двох дітей, які проживали разом із нею: сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розмір щомісячного стягнення з МТСБУ на користь позивачів у зв`язку із втратою ними годувальника складає по 1558 грн 04 коп. (4 674,13 грн : 3).

В порушення п.27.2. ст.27 Закону № 1961-IV, ст.1200 ЦК України суд першої інстанції неправильно визначив розмір щомісячного стягнення у зв`язку із втратою позивачами годувальника.

Так з середньомісячного заробітку потерпілої ОСОБА_18 , суд вирахував частку, яка припадала на неї саму та осіб, які перебували на її утриманні, а саме трьох дітей, які проживали разом із нею, з яких ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди не перебував на утриманні потерпілої (померлої) ОСОБА_18 .

Відповідно до ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Враховуючи, що після загибелі матері ОСОБА_18 позивачі ОСОБА_14 (в інтересах якого позов поданий ОСОБА_13 ), ОСОБА_15 , перебувають у скрутному матеріальному і психолого-емоційному становищі, про що ними зазначено у позовних заявах та ніким з учасників провадження не оспорюється, з урахуванням матеріального становища обвинуваченого, який завдав шкоди та з метою захисту майнових інтересів позивачів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (дітей померлої), колегія суддів приходить до висновку про стягнення з МТСБУ одноразовиим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері (через втрату годувальника):

- на користь ОСОБА_14 за три роки наперед у сумі 56089 грн 44 коп. (1558 грн 04 коп. х 12 х 3);

- на користь ОСОБА_15 за 2 роки 10 місяців наперед (період з дня смерті потерпілої ОСОБА_18 до закінчення навчання 14.06.2022, згідно довідки Почаївської Духовної Семінарії №25) у сумі 52973 грн 36 коп. (1558 грн 04 коп. х 34).

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_15 про стягнення на її користь з МТСБУ одноразового платежу в рахунок відшкодування шкоди заподіяної смертю матері, встановив, що до закінчення навчання ОСОБА_15 залишилося 2 роки 10 місяців, при цьому стягнув на користь ОСОБА_15 одновазову виплату за три роки.

Крім того стягуючи на користь ОСОБА_15 з МТСБУ одноразову виплату за період з дня смерті ОСОБА_18 до закінчення навчання 14.06.2022, суд одночасно стягнув з МТСБУ на користь ОСОБА_15 щомісячне відшкодування до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23 років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері, що є порушенням положень ч.1 ст.1202 ЦК України та ст.27 Закону № 1961-IV.

З урахуванням того, що на користь ОСОБА_15 з МТСБУ підлягає стягненню одноразова виплати за період від смерті ОСОБА_18 до закінчення навчання 14.06.2022, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з МТСБУ щомісячного відшкодування до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23 років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері.

На користь ОСОБА_14 з МТСБУ, окрім одноразового платежу в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері, підлягає стягненню щомісячно платіж у розмірі 1558 грн 04 коп. до досягнення ним 18 років, що не виходить за межі страхової суми.

Оскільки з МТСБУ стягується одноразова виплата на користь ОСОБА_14 за три роки наперед від смерті матері ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), щомісячний платіж у розмірі 1558 грн 04 коп. до досягнення ним 18 років підлягає стягненню починаючи з вересня 2022 року.

Крім того протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 (вчиненням злочину) наслідок чого настала смерть ОСОБА_18 потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (дітям померлої ОСОБА_18 ) завдано моральної шкоди, оскільки останні в зв`язку із втратою материнського тепла, любові, підтримки, турботи та ласки, перенесли сильні душевні страждання, що також змінило звичний спосіб їх життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування.

Відповідно до п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23.11.2018 р. № 2629-VIII мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку становила 4 173 грн.

Таким чином потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок МТСБУ у розмірі по 6 мінімальних заробітних плат кожен (12 : 2), тобто по 25038 грн (12 : 2 х 4 173).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги представника МТСБУ про те, що згідно п.27.2 ст.27 Закону № 1961-IV відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілої особи здійснюється в розрахунках з мінімальної заробітної плати, а не з середньомісячного заробітку, оскільки згідно п.27.2. ст.27 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Зважаючи на те, що цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю потерпілої розглядаються у кримінальному провадженні не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги про те, що особи, які мають право на отримання страхового відшкодування не подали заяв про страхові відшкодування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що стягнення відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого одноразовим платежем суперечить вимогам законодавства спростовується положеннями ч.1 ст.1202 ЦК України, п.27.5 ст.27 Закону № 1961-IV, які передбачають можливість виплати відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого у вигляді одноразової виплати.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України адвоката ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року відносно ОСОБА_8 в частині цивільного позову ОСОБА_13 в інтересах малолітнього ОСОБА_14 та цивільного позову ОСОБА_15 пред`явленого до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди змінити.

Цивільний позов ОСОБА_13 в інтересах малолітнього ОСОБА_14 , та цивільний позов ОСОБА_15 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_14 :

- 56089 грн (п`ятдесят шість тисяч вісімдесят дев`ять) грн 44 коп. одноразовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

- 1558 (одну тисячу п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 04 коп. щомісячно до досягненням ним вісімнадцяти років в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері, починаючи з вересня 2022 року;

- 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн в рахунок відшкодування завданої йому смертю матері моральної шкоди.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_15 :

- 52973 грн (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят три) грн 36 коп. одноразовим платежем в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю матері;

- 25038 (двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. в рахунок відшкодування завданої їй смертю матері моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_13 в інтересах малолітнього ОСОБА_14 , до Моторного (транспортного) страхового бюро України, позовних вимог ОСОБА_15 до Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: