ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1472/21
Провадження № 1-кс/210/758/21

"19" березня 2021 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000319 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме, останній раз: 20.03.2017 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу, за ст.187 ч.2, ст.190 ч.2, ст.186 ч.2, ст.70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді позбавлення полі строком на 7 років, з конфіскацією майна. На підставі ст.71 ч.1 КК України, остаточно до відбуття 7 років 1 місяць позбавлення волі, з конфіскацією майна; 04.01.2018 року Вінницьким районним судом Вінницької області, по ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно до відбуття 7 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна; 08.10.2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, за ст.190 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно до відбуття 7 років 8 місяців 23 дня позбавлення волі, з конфіскацією майна, 08.10.2021 року звільнений з під варти в залі суду,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19 березня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, із вказаним клопотанням звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000319 від 13 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучі раніше неодноразово судимий, зокрема 08.10.2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, по ст. 190 ч. 2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно до відбуття 7 років 8 місяців 23 дня позбавлення волі, конфіскація майна, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 , 12 грудня 2020 року, о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , помітив у раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон, яким останній користувався фотографуючи місцевість. Тоді, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, а саме мобільним телефоном потерпілого. Реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 звернувся до потерпілого ОСОБА_7 представившись йому охоронником, та розповів вигадану ним історію, про начебто неправомірні дії потерпілого щодо фотографування секретних об`єктів, з метою подальшого отримання у потерпілого його мобільного телефону, для нібито видалення відповідних незаконних фотографій, з подальшим заволодінням цим мобільним телефоном. Але, потерпілий ОСОБА_7 , не бажав добровільно передавати власне майно не знайомому йому ОСОБА_4 , та відмовив йому у цьому.

Тоді, у ОСОБА_4 , виник умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме вказаного вище мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 , та він, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , куди обманними переконаннями привів потерпілого, з метою уникнути присутності інших свідків та очевидців, діючи повторно, з корисливою метою, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, під час розмови з потерпілим ОСОБА_9 , шляхом ривка з руки останнього відкрито викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «SamsungGalaxy A30s 3/32GB (SM-A307FZKU), вартість якого згідно висновку експерта по проведенню судової товарознавчої експертизи №19/104-17/1/5/131 від 11.02.2021 року, становить 3166,67 грн.

Після вчинення даного злочину ОСОБА_4 з викраденим майном з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3166,67 грн.

Окрім цього ОСОБА_4 , 18 лютого 2021 року, близько 07.00 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на незаконне носіння, зберігання, придбання, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, знайшов, таким чином незаконно придбав бойовий припас, після чого поклавши бойовий припас у кишеню надягненої на ньому куртки, незаконно переніс його при собі до свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , таким чином ОСОБА_4 незаконно придбав, незаконно переніс та незаконно зберігав бойовий припас.

20 лютого 2021 року, о 08:38 годині, біля залізничного вокзалу станція «Кривий Ріг» розташованого по вулиці Криворіжсталі у Металургійному районі міста Кривого Рогу, ОСОБА_4 був зупинений поліцейськими полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг, ДПП в Дніпропетровській області, та в ході проведення в нього поверхневої перевірки, на підставі ст. 34 Закону України «Про національну поліцію», у кишені надягненої на ньому куртки було виявлено, після чого вилучено: 44-мм постріл ВОГ-25П, промислового виготовлення, який згідно висновку експерта №СЕ-19/104-21/5914-ВТХ від 10.03.2021 відноситься до категорії боєприпасів та придатний для здійснення вибуху (пострілу).

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українець за національністю, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працевлаштований, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий.

19 березня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаче них: ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно; ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Підставами для пред`явлення підозри ОСОБА_4 у вчинені даного кримінального правопорушення є наявність достатніх доказів зібраних в ході досудового розслідування, а саме: огляд місця події від 12.12.2020; висновок експерта №19/104-17/1/5/131 від 11.02.2021; покази свідка ОСОБА_10 від 11.02.2021; пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2021; покази потерпілого ОСОБА_7 від 19.02.2021; пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2021; покази потерпілого ОСОБА_7 від 09.03.2021; оглядом місця події від 20.02.2021; висновком експерта №СЕ-19/104-21/5914-ВТХ від 10.03.2021; показами свідка ОСОБА_11 від 27.02.2021; показами свідка ОСОБА_12 від 27.02.2021; оглядом відеозапису від 02.03.2021; показами свідка ОСОБА_13 від 02.03.2021; показами свідка ОСОБА_14 від 09.03.2021; покази підозрюваного ОСОБА_4 від 18.03.2021.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 2 ст. 186 КК України, передбачається кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк не більше десяти років, а відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), тому як ОСОБА_4 після вчинення даного кримінального правопорушеннязник з місця вчинення кримінального правопорушення, намагаючись уникнути від кримінальної відповідальності, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_7 від 09.03.2021; вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), тому як ОСОБА_4 не працевлаштований, а з цього не має постійного джерела доходу,раніше неодноразово засуджений за вчинення аналогічних, корисливих кримінальних правопорушень,зокрема 08.10.2020 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, по ст. 190 ч. 2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно до відбуття 7 років 8 місяців 23 дня позбавлення волі, конфіскація майна.

Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На наявність зазначених ризиків вказує і те, що ОСОБА_4 , вчинивши кримінальне правопорушення переховувався від органів досудового розслідування, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів, а його зухвалі дії під час вчинення даного злочину свідчать про те, що він може знову ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Крім наявних ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, оскільки, ОСОБА_4 неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив, крім того прокурор зазначив, що у підозрюваного було виявлено під час поверхневої перевірки бойовий припас, тому просив суд клопотання слідчого задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, але заперечував проти обрання вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати відносно нього інший запобіжний захід.

Захисник-адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні, також заперечував щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника (кожного окремо), дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що наразі наявні ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення (п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію , майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що окрім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його причетність до вчинення даних злочинів, повністю підтверджується обґрунтованого підозрою у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявними у провадженні доказами, а саме: огляд місця події від 12.12.2020 року; висновок експерта №19/104-17/1/5/131 від 11.02.2021 року; покази свідка ОСОБА_10 від 11.02.2021 року; пред`явлення особи для впізнання від 11.02.2021 року; покази потерпілого ОСОБА_7 від 19.02.2021 року; пред`явлення особи для впізнання від 19.02.2021 року; покази потерпілого ОСОБА_7 від 09.03.2021 року; оглядом місця події від 20.02.2021 року; висновком експерта №СЕ-19/104-21/5914-ВТХ від 10.03.2021 року; показами свідка ОСОБА_11 від 27.02.2021 року; показами свідка ОСОБА_12 від 27.02.2021 року; оглядом відеозапису від 02.03.2021 року; показами свідка ОСОБА_13 від 02.03.2021 року; показами свідка ОСОБА_14 від 09.03.2021 року; покази підозрюваного ОСОБА_4 від 18.03.2021 року.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, міцних соціальних стосунків не має, не зареєстрований, підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких, а саме ч.2 ст.186 КК України відноситься до тяжкого злочину за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, що збільшує ризик втечі. Раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів, останній раз 08.10.2020 року вироком Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу, за ст.190 ч.2 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно до відбуття 7 років 8 місяців 23 дня позбавлення волі, з конфіскацією майна, 08.10.2021 року звільнений з під варти в залі суду. Таким чином, усвідомлення ОСОБА_4 , що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, схилятиме його до уникнення кримінальної відповідальності по даному кримінальному провадженню та переховування від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про можливість зміни ним місцезнаходження з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, і тим самим ухилення від кримінальної відповідальності, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки злочин був скоєний в присутності очевидців, які в подальшому допитані в якості свідків та якими було впізнано особу ОСОБА_4 , як того хто його скоїв

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано і інші дані щодо особи ОСОБА_4 та враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 є особою раніше судимою, тому до підозрюваного слід застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виключення в майбутньому існування ризиків, переховування від органів досудового розслідування та суду, запобігання можливості впливати на потерпілого та свідків по зазначеному кримінальному провадженню, а також з метою запобігання вчинення інших кримінальних правопорушень. У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків, а з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Враховуючи обставини кримінального провадження вважаю за необхідне визначити підозрюваному заставу у 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 136200 гривень, оскільки внесення застави саме в такому (максимальному) розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою з 16 годин 00 хвилин 19 березня 2021 року до 16 години 00 хвилин 17 травня 2021 року.

Визначити розмір застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області. .
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 17 травня 2021 року наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає;
- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними по кримінальному провадженню, крім участі у процесуальних діях.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали становить 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 22 березня 2021 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1