Категорія: в порядку КПК Украни Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі і на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Фахівець І категорії Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_8 звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2021 року вказане подання задоволене.
Своє рішення суд мотивував тим, що поважних причин неявки ОСОБА_7 до Луцького МРВ ДУ «Центр пробації» в Волинській області для реєстрації у встановлені дні явки не встановлено, документальних підтверджень з приводу поважності неявки останнім суду не представлено. Таким чином, систематичне, повторне невиконання засудженим ОСОБА_7 в період іспитового строку покладеного на нього обов`язку за вироком суду, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, слід розцінювати як порушення умов відбування покарання із застосуванням ст.75 КК України, та вказані обставини дають суду достатні підстави прийти до висновку про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу. Вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню із постановлення нової, якою слід відмовити у задоволенні подання Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який подану апеляційну скаргу заперечив і просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно з п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.
Статтею 78 КК України регламентовані правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
З огляду на положення ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку у зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс умов, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього положень ч.1 ст.78 КК України.
Зокрема, такими умовами є: закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.
Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.
На переконання апеляційного суду, при постановленні оскаржуваної ухвали наведені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Відповідно до матеріалів провадження, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі і на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Фахівець І категорії Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_8 звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, 18 березня та 31 серпня 2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області направлялися подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 , однак ухвалами Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня та 14 вересня 2020 року у їх задоволенні було відмовлено.
Після чого в результаті повторних порушень порядку та умов відбування іспитового строку засудженим ОСОБА_7 31 серпня 2020 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області знову направлялося подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо нього, однак ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 вересня 2020 року у задоволенні вказаного подання було повторно відмовлено.
Крім того, матеріалами провадження стверджується, що 09 вересня та 15 жовтня 2020 року засуджений знову не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Прибувши 05 листопада 2020 року до органу пробації, ОСОБА_7 пояснив, що не з`явився для реєстрації, оскільки у нього були проблеми зі здоров`ям: боліла спина (спинна грижа), проте документально свою неявку підтвердити не зміг.
09 грудня 2020 року він знову не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, пояснивши згодом, що доглядав свою хвору матір, але без документального підтвердження вказаного факту.
До ОСОБА_7 було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання та змінені дні явки для реєстрації до відділу пробації з другої середи кожного місяця на другу та четверту середу кожного місяця.
23 грудня 2020 року засуджений повторно не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, згодом пояснивши, що не з`явився до Луцького МРВ ДУ «Центр пробації» в Волинській області, оскільки не правильно зрозумів, коли йому потрібно з`явитись.
До останнього було повторно застосоване письмове попередження.
Таким чином, доводи фахівця І категорії Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Волинській області ОСОБА_8 , викладені у поданні, узгоджуються з вимогами кримінального закону, зокрема ч.3 ст.75 КК України, про те, що суд приймає рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання у разі, якщо засуджений протягом визначеного іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового кримінального правопорушення.
Отже, порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, законних підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2021 року щодо нього без змін.

Головуючий

Судді