Справа № 569/5847/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Рівне в режимі відеоконференції між Рівненським міським судом Рівненської області та Садгірським районним судом міста Чернівцікримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 16.02.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 11 лютого 2021 року близько 00:44 год., перебуваючи у коридорі приміщення міні-готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, обома руками умисно стиснув за плечі та передпліччя громадянки ОСОБА_6 , внаслідок чого спричинив останній фізичний біль та моральні страждання. Після чого умисно наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку голови з правої сторони, в результаті чого заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин скроневої ділянки голови справа, осаднення правого передпліччя та забій правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті та показав, що дійсно, за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. У вчиненому розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду клопотання в якому просила розгляд справи проводити без її участі.
Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.
В силу ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до категорії проступків.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальний проступок, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, характеризується посередньо, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, а тому, врахувавши наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу, яке буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати - відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят десять) гривень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати - відсутні.
Речові докази :- оптичний DVD-R диск марки «Rigata» сірого кольору - залишити в матеріалах провадження.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілими, прокурором з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1