ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/597/21 Номер провадження 11-кп/814/707/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника виправної колонії ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі,

задоволено спільне подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вказаним вироком суду, умовно-достроково на невідбутий строк 04 місяці 23 дні.

Мотивуючи прийняте рішення, суд дійшов до висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заслуговує на звільнення від подальшого відбування призначеного вироком суду покарання умовно-достроково.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.

При цьому зазначає, що наявність у засудженого ОСОБА_8 двох заохочень не свідчить про його зразкову та стабільну поведінку протягом усього періоду відбування покарання, оскільки з самого початку він характеризувався посередньо, залучався до оплачуваних робіт лише протягом чотирьох місяців.

Звертає увагу на тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, а також його суспільну небезпечність та вважає, що матеріали особової справи засудженого ОСОБА_8 не відображають процесу його виправлення.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення засудженого та представника виправної колонії проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до п.1 ч.3 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як убачається з матеріалів справи при її розгляді суд вищевказані вимоги виконав у повній мірі.
ОСОБА_8 по даній справі засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 02.07.2020, кінець строку відбування покарання 02.09.2021.
Тобто, ОСОБА_8 відбув більше, ніж половину призначеного йому строку покарання за умисний нетяжкий злочин.
З 02.07.2020 ОСОБА_8 перебував в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, порушень встановлених вимог тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 28.08.2020 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)».

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо недоведеності ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає непереконливими.
Так, оцінка ступеня виправлення засудженого здійснюється начальником відділення соціально-психологічної служби щороку, внаслідок чого складається характеристика на засудженого, а рішення про ступінь виправлення приймається комісією установи.
Як вбачається з характеристик на засудженого ОСОБА_8 , наданих протягом всього періоду відбування покарання засудженим, останній хоча і характеризувався на початку строку відбування покарання посередньо, але під впливом профілактичних виховних заходів зробив для себе вірні висновки та змінив свою поведінку на кращу, був працевлаштований на виробничій зоні установи виконання покарань, де працює до цього часу,
Крім того, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку, а також вимог безпеки праці до ОСОБА_8 двічі були застосовані заохочення (а.о.с.32, 51, 58).
За період відбування покарання ОСОБА_8 брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», відвідує заплановані заходи, читає духовну літературу, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну ініціативу в організації їх роботи. Входить до складу фізкультурно-спортивної секції (а.о.с.37,47,57).

Підлягають спростуванню і доводи прокурора щодо працевлаштування засудженого.
Так, факт працевлаштування засудженого ОСОБА_8 підтверджується рапортами начальника відділення СПС №3 ОСОБА_10 від 20 жовтня 2020 року та від 20 січня 2021 року ОСОБА_8 , відповідно до яких ОСОБА_8 працевлаштований у виробничій майстерні установи. До основної роботи ставиться сумлінно, проявляє розумну ініціативу.

Крім того ОСОБА_8 , добровільно, за власною ініціативою, залучався до додаткових неоплачуваних робіт з благоустрою установи, приймав участь у роботі з благоустрою відділення №3, а саме робіт з прибирання приміщень та локального сектору. До виконання робіт з благоустрою установи та відділення відноситься з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує якісно та у строк. Порушень техніки безпеки не допускає. Приймає активну участь у житті відділення, відвіданні та участі у виховних заходах. Крім того, своєю поведінкою подає позитивний приклад іншим засудженим відділення (а.о.с.35, 54, 66).

У взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_8 неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою. Підтримує доброзичливі родинні зв`язки із батьками шляхом листування, побачень, телефонних розмов.

Доведення засудженим свого виправлення підтвердив також представник виправної колонії ОСОБА_7 , який в засіданні суду апеляційної пояснив, що у квітні 2021 року ОСОБА_8 черговий раз був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Наведені обставини суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, та про можливість умовно-достроково звільнення засудженого від відбування покарання і належним чином мотивував своє рішення.
За таких обставин апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін.

Керуючись статтями 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4