справа № 513/575/20
ВИРОК
Іменем України
21 квітня 2021 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000357, внесеному 11 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Байтали Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньо технічною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
встановив:
11 липня 2017 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автопотягом у складі вантажного тягача «DAF96XF430», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки «SCHWARZMULLER SPA3E», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснюючи рух по сухому асфальтному дорожньому покриттю на «Т» подібному перехресті ділянки 95 км. + 400 м. автодороги «Одеса-Рені», зі сторони м.Рені в напрямку м.Одеса, на якій організований двосторонній, однорядний рух у кожному напрямку, які розділені вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки, в порушення вимог п/п «б» п. 2.3, п/п «а» п. 14.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, для забезпечення безпеки дорожнього руху проявивши неуважність, не стежачи за дорожньою обстановкою з метою своєчасного реагування на її зміну, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявивши необережність, проявляючи злочинну самовпевненість, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та почав виконувати маневр обгону автомобіля «Daewoo Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в попутному напрямку та виконував маневр повороту наліво на зазначеному перехресті, внаслідок чого маючи об`єктивно технічну можливість запобігти зіткненню зазначених транспортних засобів, допустив зіткнення керованого ним автопотяга із зазначеним автомобілем під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого водію автомобіля ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку та наявністю забійної рани на тім`яній області справа; закритого перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки, які згідно висновку експерта № 175 від 01 листопада 2017 року судово-медичної експертизи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілого про стягнення з нього моральної шкоди визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, допитом потерпілого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Крім повного визнання обвинувачуваним ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 .
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання про те, що він 11 липня 2017 року, рухаючись на автомобілі марки «Daewoo Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на 95 км. + 400 м. автодороги «Одеса-Рені», здійснюючи поворот на ліво в сторону с.Крива Балка Саратського району Одеської області автопотяг під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з його автомобілем, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження та він знаходився на лікуванні. Вимоги заявленого цивільного позову підтримав, просив суд стягнути з ОСОБА_5 50000,00 грн. моральної шкоди, а також не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно роз`яснень, які викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і наслідки. Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, вчиненого з необережності, в повнолітньому віці в тверезому стані; раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , під час судового засідання не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т. ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що викладена в п. 20, згідно якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, а також відомості про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, викладену у досудовій доповіді та рекомендації органу пробації,беручи до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням до нього дії ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Беручи до уваги положення ст. 50 КК України, а саме те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також положення ст. 65 КК України відносно засад призначення покарання, згідно яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає за доцільне не призначати додаткове покарання пов`язане з позбавленням обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Суд також вважає, що в даному випадку вищезазначений вид покарання буде достатнім та таке покарання повністю досягне мети його застосування.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Вирішуючи питання про заявлений цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування з ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 50000,00 грн. суд керується наступним.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Щодо визначення розміру відшкодування потерпілому моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 лютого 1995 року № 4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації …».
При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги те, що неправомірними винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 були спричинені потерпілому ОСОБА_4 моральні страждання та фізичний біль, що вимагало від потерпілого додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням стану здоров`я потерпілого, його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану суд, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження сума моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн. Суд вважає, що зазначена сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями від заподіяного відносно потерпілого злочину. Отже позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат.

Суд вирішує питання про речові докази у справі згідно ч. 9 ст. 100 КПК України: автомобіль марки «Daewoo Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «DAF96XF430», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп марки «SCHWARZMULLER SPA3E», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані на зберігання відповідно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , підлягають поверненню власникам.
У зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину і проведенням по кримінальному провадженню експертних досліджень по встановленню його вини, суд, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, які проводили судові автотехнічні, транспортно-трасологічну експертизи у наявному кримінальному провадженні на загальну суму 12256,00 грн.
Керуючись ст. ст. 100, 127, 128, 174, 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 21 квітня 2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 12256 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Речові докази: автомобіль марки «Daewoo Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль марки «DAF96XP430», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1