У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.10.2020 року, якою накладено арешт з відповідними обмеженнями у праві відчуження, розпорядження та користування на грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США та білий паперовий конверт в якому знаходились дані кошти, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
потерпілий ОСОБА_5
представник потерпілого адвокат ОСОБА_8

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, а грошові кошти передати йому на відповідальне зберігання.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про арешт майна задоволено частково.

Накладено арешт з відповідними обмеженнями у праві відчуження, розпорядження та користування на грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США та білий паперовий конверт в якому знаходились дані кошти, вилучені в ході санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт зазначає, що рішення суду є необґрунтованим та передчасним, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що є володільцем грошових коштів у сумі 14 300 доларів США, які в нього було викрадено ОСОБА_6 .

Вважає, що слідчим суддею безпідставно відмовлено в поверненні даних грошових коштів йому, як їх законному власнику та потерпілому у даному кримінальному проваджені.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002838 від 14.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчим подано до суду, клопотання про арешт на майна, вилученого 16.10.2020 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США; білий паперовий конверт в якому знаходились вказані кошти.

В обґрунтування зазначено, що вилучене майно є речовим доказом оскільки відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, а тому згідно з ч.3 ст.170 КПК України підлягає арешту.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 , зі слів Близнюка, тимчасово проживала у квартирі, в якій проведено обшук. В цій квартирі виявлено суму, яка є трохи меншою від суми, зазначеної потерпілим, інших коштів не виявлено. Вказане в сукупності з поясненнями слідчого та ОСОБА_10 дає підстави вважати, що кошти та конверт є речовим доказом у вказаному кримінальному та в інтересах досудового розслідування необхідно накласти арешт на це майно як речовий доказ. Дослідивши клопотання та докази, слідчий суддя вважав, що клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині арешту майна. В частині повернення коштів потерпілому на відповідальне зберігання необхідно відмовити, оскільки, розгляд вказаного питання не віднесено до компетенції слідчого судді.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002838 від 14.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

16.10.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США; білий паперовий конверт в якому знаходились вказані кошти.

Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а вилучене 16.10.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США; білий паперовий конверт в якому знаходились вказані кошти, є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на зазначене майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки, у цьому кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що грошові кошти, вилучені під час обшуку 16.10.2020 року, відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України ( тобто є речовими доказами) можуть зникнути або бути передані, тому, на думку колегії суддів, арешт на них слідчим суддею було накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено. Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі апелянта обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.10.2020 року, якою накладено арешт з відповідними обмеженнями у праві відчуження, розпорядження та користування на грошові кошти у сумі 14 300 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США та білий паперовий конверт в якому знаходились дані кошти, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 ., - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді