Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/328/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на постанову слідчого з ОВС ВРКП СУ ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_6 від 08.10.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000009, в якій просив скасувати вказану постанову та зобов`язати слідчого вручити останньому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.
В обґрунтування скарги вказав, що 20.02.2020 року ОСОБА_5 подав слідчому заяву про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000009 в порядку, передбаченому ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України. 28.02.2020 року представником ОСОБА_5 було отримано постанову слідчого від 21.02.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про залучення останнього в якості потерпілого. 07.10.2020 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва вказану постанову було скасовано. 02.11.2020 року представником ОСОБА_5 було отримано нову постанову про відмову у визнанні останнього потерпілим від 08.10.2020 року. При цьому, дана постанова майже не відрізняється за змістом від постанови, датованої 21.02.2020 року. На його думку, оскаржувану постанову винесено передчасно, необґрунтовано та незаконно. Слідчий дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 не отримував в результаті вищевказаного злочину матеріальної та моральної шкоди, однак на підтвердження цього не посилається на конкретні матеріали досудового розслідування, які дають підстави дійти до такого висновку, не зазначає, які слідчі дії були проведені і що саме свідчить про неспричинення шкоди. Зауважив, що слідчий не прийняв до уваги причини скасування судом попередньої постанови про відмову у визнанні потерпілим.
Так, в обґрунтування того, що ОСОБА_5 як співзасновнику та учаснику ТОВ «Конкордпласт 2000» було спричинено матеріальну та моральну шкоду, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що відповідно до Статуту ТОВ «Конкордпласт 2000» статутний капітал вказаного підприємства поділено між ним та ОСОБА_7 по 50%, що складає 11 067 211,14 грн. внесків кожного. Вклад ОСОБА_5 як учасником товариства внесений повністю. Внесення до документів ТОВ «Конкордпласт 2000», які були подані для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також подання для проведення такої реєстрації документів, які містили завідомо неправдиві відомості у своєму кінцевому результаті, призвели до втрати ОСОБА_5 своєї частки у статутному капіталі підприємства, а саме (в грошовому виразі) - 11 067 211,14 грн., що саме по собі є значною матеріальною шкодою, так як пов`язано із втратою корпоративних прав. Злочинні дії ОСОБА_7 позбавили ОСОБА_5 права претендувати на розподіл майна та активів (оборотних та необоротних) ТОВ «Конкордпласт 2000» у разі його ліквідації.
Крім того, внесення до документів ТОВ «Конкордпласт 2000» завідомо неправдивих відомостей стало підставою для подальшого позбавлення ОСОБА_5 не тільки частки у Товаристві, а й усунуло його від безпосереднього управління підприємством як співзасновником, усунуло можливість продовжувати займатися підприємницькою справою, якій він присвятив тривалі роки сумлінної праці. Такі злочинні дії спричинили велику шкоду та нанесли суттєвий удар по професійному авторитету та діловій репутації ОСОБА_5 серед підприємницької спільноти міста, а також серед його колег та працівників ТОВ «Конкордпласт 2000». Все це призвело до емоційних та душевних страждань, хвилювань. ОСОБА_5 оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 000 гривень.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 скаргу підтримав та просив задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явилась.
Заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Як було встановлено, в провадженні СУ ГУ ДФС у Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000009 від 22.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України, за фактом внесення в документи ТОВ «Конкордпласт 2000», які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.
20.02.2020 року до СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області надійшло клопотання ОСОБА_5 про залучення його до участі у кримінальному провадженні як потерпілого, надання пам`ятки про ознайомлення з правами у якості потерпілого, а також надання в порядку ст. 221 КПК України матеріалів кримінального провадження для ознайомлення. В обґрунтування клопотання зазначено, що вищевказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 було спричинено матеріальну та моральну шкоду.
21.02.2020 року постановою старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_9 було відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000009 від 22.03.2019 року.
07.10.2020 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва вищевказану постанову було скасовано. При постановленні даної ухвали слідчий суддя виходила з того, що постанова старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_9 від 21.02.2020 року є передчасною, без проведення допиту ОСОБА_5 , такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, тому підлягає скасуванню. При цьому, було зазначено, що органу досудового розслідування при прийнятті рішення за заявою ОСОБА_5 від 18.02.2020 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000009 слід детально з`ясувати наведені у ній обставини стосовно спричинення злочином матеріальної та моральної шкоди.
08.10.2020 року постановою слідчого з ОВС ВРКП СУ ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_6 було повторно відмовлено у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000009 від 22.03.2019 року.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим після скасування попередньої постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення в якості потерпілого не було проведено жодної слідчої дії, спрямованої на з`ясування наведених у його заяві обставин спричинення матеріальної та моральної шкоди кримінальним правопорушенням. Жодних пояснень з цього приводу у ОСОБА_5 не відбиралось.
За такого, приходжу до висновку, що постанова слідчого від 08.10.2020 року є необґрунтованою та передчасною, тому підлягає скасуванню.
Щодо вимоги представника особи, яка подала скаргу, зобов`язати слідчого вручити ОСОБА_5 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, то в цій частині скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно положень КПК України, за результатами розгляду скарги слідчий суддя може зобов`язати слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити лише таку процесуальну дію, яку останні зобов`язані вчинити відповідно до вимог КПК України у визначений цим кодексом строк. Разом з тим, ОСОБА_5 та його представники просять слідчого суддю зобов`язати слідчого визнати його потерпілим та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, тобто зобов`язати слідчого вчинити процесуальну дію, що не є такою, яку слідчий, дізнавач чи прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, що в тому числі виходить за межі компетенції слідчого судді, який здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування, а не процесуальне керівництво розслідуванням справи.
З урахуванням викладеного, скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 55, 303, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого з ОВС ВРКП СУ ГУ ДФС у Миколаївській області ОСОБА_6 від 08.10.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні №0000009.
В задоволенні решти вимог скарги - відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10