Справа № 487/4279/20
Провадження № 1-кс/487/4815/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу судді Ленінського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення
ВСТАНОВИВ:
27.07.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення.
В обґрунтування скарги, заявник зазначив, що 07.07.2020 року, ним за результатами розгляду матеріалів, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпроАП України, було винесено Постанову про закриття провадження та передачу матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві, оскільки під час розгляду матеріалів, справи ним було встановлено, наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Листом слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_6 від 17.07.2020 року за вих.№06.6/06.6/15081, йому було повернуто матеріали про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, без внесення до ЄДРДР даних про крирмсінальне правопорушення за його повідомленням.
Вказані дії слідчого, суддя ОСОБА_4 вважає такими, що суперечать положенням ст.214 КПК України, що і слугувало підставою для його звернення до суду із зазначеною скаргою.
В судовому засіданні, представник заявника адвокат ОСОБА_3 , вимоги скарги підтримав, просив про її задоволення.
До судового засідання уповноважена особа ТУ ДБР в м. Миколаєві не з`явилася про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.
У порядку ч.3 ст.306 КПК України, скаргу було розглянуто за відсутності представника суб`єкта оскарження.
Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
У відповідності до ч.1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.
Законодавством передбачено, що бездіяльність слідчого, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, заявник може оскаржити слідчому судді.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Разом з тим, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає надходження заяви (повідомлення) саме про кримінальне правопорушення, діяння, яке містить ознаки чи елементи злочину (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Окрім КПК України, нормативні засади, пов`язані із вчиненням зазначеної процесуальної дії, регламентовані Положенням про порядок ведення ЄРДР, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 N 139, прийнятим на виконання вимог КПК; Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1377 (Далі Інструкція).
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, до Реєстру вносяться відомості зокрема про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції, - «про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.
Про заяви і повідомлення, які надійшли до чергової частини органу поліції і в яких відсутні відомості, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, після їх реєстрації в журналі ЄО доповідається уповноваженим працівником чергової частини начальникові органу поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
У разі встановлення начальником органу поліції в заяві (повідомленні) відомостей, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, він за своєю резолюцією (не пізніше однієї доби з часу реєстрації заяви в журналі ЄО) повертає її (його) до чергової частини для негайної передачі начальнику слідчого підрозділу».
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Також, враховуючи положення статей п.2 ч.1, 11 КК України, слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Відповідно до п.4 ч.5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Із матеріалів скарги встановлено, що 07.07.2020 року суддею Ленінського районного суд м.Миколаєва, ОСОБА_4 за результатами розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпроАП України, було винесено постанову про закриття провадження у справі та передачу її матеріалів до ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві, у зв`язку із наявністю в діях особи яка притягується до адміністративної відповідальності ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Листом слідчого Третього СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_6 від 17.07.2020 року за вих.№06.6/06.6/15081, судді було повернуто матеріали про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, без внесення відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки строк нез`явлення особи на війскькову службу становив 2 доби, що не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.
Так, з матеріалів скарги вбачається, що постанова від 07.07.2020 року у справі №489/2539/20 була винесена суддею ОСОБА_4 за результатами розгляду протоколу від 04.06.2020 року, складеного командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_7 ..
Вказвний протокол був складений за ч.4 ст.172-11 КпроАП України, за фактом відсутності військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 з 01.06.2020 року по 02.06.2020 року
Склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 172-11 КпроАП України створюють дії особи, яка є військовослужбовцем строкової служби та полягають у самовільному залишенні військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб, або самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явленні вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.

Положеннями ч. 1 ст. 407 КК України, передбачено кримінальну відповідальність засамовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця.
Частина 4 статті 407 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті.
Проаналізувавши вказані положення законів про адміністративну та кримінальну відповідальність, можна зробити висновок, що законодавець розмежовує вказані види відповідальності шляхом встановлення тривалості винних дій особи.

Враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_5 , був відсутній за місцем служби іапрдовж двох діб, його дії містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпроАП України, а тому повідомлення (постанова) судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, не містить фактичних обставин, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий Третього слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_8 , відмовляючи у внесені до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за повідомленням судді Ленінського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 , діяв у межах повноважень, відповідно до положень діючого законодавства, що є підставою для відмови у задоволені скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги судді Ленінського районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1