1Справа № 335/9156/20 1-кс/335/950/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000174 від 29.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
10.02.2021 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

11.02.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий вказує, що підозра повідомлена ОСОБА_4 ґрунтується на зібраних у рамках кримінального провадження доказах, а саме: відомостях з протоколів допитів свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; відомостях з протоколу затримання ОСОБА_4 в порядку статті 208 КПК України; відомостями з протоколів проведення обшуків у службових кабінетах підозрюваних у національному університеті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », відомостях з протоколів проведення обшуків за місцями проживання та реєстрації підозрюваних; іншими зібраними матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Крім того, встановлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що у зв`язку з тяжкістю кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , та віднесенням його до категорії корупційних, що в подальшому унеможливлює застосування до ОСОБА_4 іспитового терміну під час винесення вироку та великим терміном покарання, враховуючи факт наявності у нього закордонного паспорту, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється; п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, до того ж у ході проведення досудового розслідування вилучено не весь обсяг документів, які мають суттєве доказове значення; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що він може незаконно впливати на свідків, потерпілого чи іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, через те, що ОСОБА_7 використовуючи владні повноваження посади, яку він займає, може впливати на працівників та студентів національного університету «Запорізька політехніка», які ще не допитані в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню, які володіють інформацією, яка має суттєве значення по кримінальному провадженню, іншого підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_8 (який є начальником підозрюваного ОСОБА_4 ), потерпілих у кримінальному провадженні, до того ж, фігуранти кримінального правопорушення можуть між собою обговорювати заходи, направлені на приховування чи знищення слідів злочину та заходи, направлені на введення органу досудового розслідування в оману, підтримуючи між собою зв`язок, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами; п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так за вказаний корупційний злочин передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку з чим у ОСОБА_4 матиме можливість продати чи відчужити майно, яке йому належить; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у тому, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки під час проведення досудового розслідування задокументовано не один факт отримання неправомірної вигоди ОСОБА_4 , що вказує на можливість в подальшому ним продовжувати злочинну діяльність, пов`язану із вимаганням та одержанням направомірної вигоди.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий просив визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, що пов`язані із застосуванням запобіжного заходу, у розмірі 1000000 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, які викладені у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, та просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі, а саме у вигляді особистої поруки, або нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрюваний визнає свою вину, сторона захисту ініціювала перед прокурором укладення угоди про визнання винуватості, до того ж під час обшуків вилучені всі речі та документи, що значно зменшує ризики. Підозрюваний проживає з вітчимом, та здійснює догляд за бабусею, позитивно характеризується. Крім того, розмір застави 1000000, є необґрунтовано високим.

Також захисник підозрюваного подав письмові заперечення, у яких зазначив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має вищу освіту, неодноразово нагороджувався подяками та грамотами, копії яких долучив до заперечень, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, здійснює догляд за бабусею, провину визнає та бажає укласти угоду про визнання винуватості, у зв`язку із чим вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника та просив не застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що його щомісячний дохід становить 15-17 тисяч грн.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, якими воно обґрунтовано, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000174 від 29.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

10.02.2021 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

11.02.2021, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені в ході судового розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Вирішуючи клопотанння про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 відносяться до категорії тяжких злочинів, пов`язаних із корупцією, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та неможливістю застосування до особи іспитового терміну, до того ж, відповідно до підозри повідомленої ОСОБА_4 , вказані злочини останній вчинив із використанням службового становища, а саме перебуваючи на посаді викладача НУ «Запорізька політехніка», та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні 6 епізодів злочинної діяльності у період з червня 2020 року по лютий 2021 року, він офіційно працевлаштований, але його протиправна діяльність пов`язана саме з місцем його роботи, має місце проживання, не одружений, на утриманні дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у рішенні «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, об`єктивно існують.
Так, підозрюваний з врахуванням тяжкості покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, оскільки злочини у яких підозрюється, вчинені ним із використанням свого службового становища, протягом тривалого часу, що свідчить про його обізнаність про те, де вони перебувають, а також з урахуванням того, що досудове розслідування наразі триває він може незаконно впливати на потерпілих, свідків, чи іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілі були студентам інституту у якому працює ОСОБА_4 , свідки, також є особами, які йому знайомі та які перебували із ним в службових відносинах, до того ж згідно підозри, злочини у яких він підозрюється, вчинялись трьома особами, із розподіленням ролей; також він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні 6 аналогічних епізодів, які, згідно підозри, вчинялись ним протягом більше ніж 6 місяців.
Враховуючи існування ризиків, доведених слідчим та прокурором, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають значення для досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілого, свідків, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні злочину, який йому інкримінуються, характер та тривалість вчинених злочинів, які пов`язані із корупцією та особу підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.
Під час розгляду клопотання, слідчим суддею вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, про який зазначав захисник - у вигляді особистої поруки або домашнього арешту у нічний час доби, однак, на переконання слідчого судді, такі запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти вищезазначеним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.176 КПК України, особиста порука є одним із видів запобіжних заходів, порядок застосування особистої поруки регламентовано ст. 180 КПК України.
За змістом ст.180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Разом з тим, на переконання слідчого судді, поручителі не зможуть контролювати поведінку підозрюваного ОСОБА_4 протягом всього часу, зокрема місце його перебування, осіб з якими він спілкується, що не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а невиконання підозрюваним його процесуальних обов`язків з будь-яких, навіть і з незалежних від поручителів, причин може мати негативні наслідки для кримінального провадження. Так, перебуваючи на волі, а також маючи змогу вільно пересуватись, підозрюваний зможе впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, місце проживання яких він знає, що не буде сприяти виконанню завдань кримінального судочинства.
Також, на переконання слідчого судді запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити можливість органу досудового розслідування та/або суду контролювати поведінку підозрюваного ОСОБА_4 протягом всього часу.
З урахуванням того, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_4 є суспільно небезпечними корисливими діяннями, пов`язаними із корупцією, та вкрай негативно впливають на суспільство в цілому, то на думку слідчого судді запобіжні заходи у виді особистої поруки та домашнього арешту є непомірними із суспільним інтересом.
З урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, а також виходячи із встановлених обставин, зокрема обставин вчинених кримінальних правопорушень, майнового стану підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави підозрюваному у максимальному розмірі, який передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, оскільки на переконання слідчого судді саме такий розмір здатен забезпечити виконання підозрюваним його обов`язків.
При цьому, слідчий суддя вважає, що розмір застави у розмірі 1000000 грн., який просив визначити ОСОБА_4 прокурор, є необґрунтовано завищеним і прокурором не доведено обставини, які би свідчили про виключність випадку при застосуванні альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді застави, розмір якої перевищує максимальну межу застави за вчинення тяжкого злочину.
З огляду на викладені вище обставини, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислюється з 10 лютого 2021 року, тобто до 10 квітня 2021 року включно.

Встановити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_4 .

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до Управління Держаної міграційної служби України в Запорізькій області.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 10 квітня 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 15.02.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1