Справа № 461/4309/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1290/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02.11.2020, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цією ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено та продовжено строк тримання обвинуваченому ОСОБА_7 , під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 діб, тобто до 31.12.2020 включно.

Таке своє рішення суд мотивував тим, що дослідження обставин справи на даний час триває, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, у урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, а відтак, продовжує мати місце достатньо висока вірогідність переховування від суду, що підтверджує ризик, передбачений ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, судом зазначено, що переконливих доказів того, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на наведений ризик, стадію провадження та відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого в ході розгляду клопотання не здобуто, тому суд прийшов до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, та саме такий запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин, та відповідає характеру кримінального провадження.

На дану ухвалу суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Вважає ухвалу суду незаконною та необгрунтованою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є безпідставним та не містить жодних додатків, вказаних у ч.2 ст. 184 КПК України. Просить суд взяти до уваги, що в обвинуваченого на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, останній працює, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, добровільно прибув до слідчого для проведення слідчих дій та до слідчого судді для обрання йому запобіжного заходу, має на утриманні також двох батьків пенсійного віку.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Галицькому районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 31.12.2020 включно.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики зазначені у клопотанні не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч. 2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою та пославшись на те, що дослідження обставин справи на даний час триває, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, а відтак, продовжує мати місце достатньо висока вірогідність переховування від суду, що підтверджує ризик, передбачений ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на думку колегії суддів, суд вірно зазначивши, що переконливих доказів того, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, з огляду на наведений ризик, стадію провадження та відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого в ході розгляду клопотання не здобуто, тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, та саме такий запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, є необхідним за даних обставин, та відповідає характеру кримінального провадження.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає безпідставними твердження апелянта про неповноту судового розгляду.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Що стосується доводів апелянта щодо необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особи обвинуваченого ОСОБА_7 а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей, на які покликається його захисник в апеляційній скарзі, є обставинами, які враховуються при застосуванні, зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішенні питання покарання, однак такі не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того, як апелянт так і прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ствердили про те, що відносно ОСОБА_7 винесено обвинувальний вирок у пред`явленому йому обвинуваченні.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів -

постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 листопада 2020 року, якою продовжено запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 31.12.2020 включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4