ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3785/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
(1-кс/645/954/20) Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1443/20
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого- ОСОБА_2 ,
суддів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.07.2020 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000386 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.07.2020 в задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000386 від 21 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті190 КК України, відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності АТ «Укрсоцбанк», шляхом заборони відчуження та розпорядження зазначеним нерухомим майном.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відсутність у матеріалах, що обґрунтовують клопотання про арешт майна, копії постанови про визнання квартири речовим доказом, жодним чином не спростовує того факту, що зазначена квартира є об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідно до норм КПК України є речовим доказом.

Посилаючись на вимоги частини 2 статті 171 КПК України вважає, що КПК України не висуває вимог щодо доведеності наявності обставин, які підтверджують, що ненакладення арешту призведе до втрати майна (зміни власника майна), що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На його думку, ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню.

Одночасно з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної ухвали (повний текст) отримано лише 09.07.2020.

Колегія суддів доводи клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вважає поважними та вважає за необхідне поновити йому цей строк.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги власник майна, ОСОБА_7 та прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилися.
Враховуючи стислі строки, регламентовані частиною 2 статті 422 КПК України, колегія судів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі власника майна, ОСОБА_7 та прокурора, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), оскільки прокурор не довів обґрунтованості накладення арешту на це майно.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам, передбаченим статтями 172, 173 КПК України, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000386 від 21.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України.
Підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 190 КК України, до ЄРДР стала заява ОСОБА_8 про те, що 19.02.2020 невстановлені особи, представившись працівниками АТ «Укрсоцбанк», незаконно проникли до квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де змінили вхідні замки на власні та незаконно заволоділи квартирою останнього.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 14.02.2019 до державного реєстратора ОСОБА_9 звернувся представник АТ «Укрсоцбанк» із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк», яка була проведена ОСОБА_9 19.02.2019 о 16 год. 25 хв.
В клопотанні про арешт майна прокурор посилається на те, що державний реєстратор, здійснивши державну реєстрацію права власності на квартиру за АТ «Укрсоцбанк», порушив пункт 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.
Посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що у разі неприйняття рішення про заборону розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаною квартирою, це призведе до продажу даного нерухомого майна з боку теперішнього власника з метою отримання грошових коштів з продажу майна, набутого злочинним шляхом, до зміни власника нерухомого майна, що в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 , прокурор просив накласти арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому, слідчим не надано доказів визнання вказаної квартири речовим доказом по кримінальному провадженню.
Відповідно до вимог статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки слідчого судді доводами апеляційної скарги прокурора не спростовані, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та накладення арешту на майно, оскільки прокурором не надано суду апеляційної інстанціївідомостей про існування сукупності розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочинуу кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000386 від 21.02.2020, а отже відсутні правові підстави для накладення арешту на квартируза адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити прокурору Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської областістрок на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.07.2020.
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 03.07.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України,але може бути оскаржена у касаційному порядку в частині поновлення процесуального строку.

Головуючий
Судді: