ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2753/18 Номер провадження 11-кп/814/326/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000468 від 21.02.2018 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 03.10.2019 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Новоселівка Полтавського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у Державній установі «Полтавська виправна колонія № 64», раніше судимий:
-15.08.2014 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.190 КК України до 80 годин громадських робіт;
-16.07.2015 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 місяцю 10 днів арешту;
-05.04.2016 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2р;
-30.11.2016 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.190, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;
-27.01.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.190, 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.190 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 27.01.2017 і остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, У лютому 2018 року, ОСОБА_9 , за допомогою мобільного телефону на сайті «Prom.ua» створив обліковий запис інтернет-магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », зазначивши при цьому вигадане місцезнаходження, з метою приховання свого справжнього місцеперебування. За допомогою створеного облікового запису ОСОБА_9 на сайті «Prom.ua» розмістив, оголошення про продаж за ціною 4007 грн. надувного бесейну-спа « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який у нього насправді відсутній, та зображення і опис якого він знайшов в мережі Інтернет. Також в даному оголошенні зазначив номер мобільного телефону оператора мобільного зв`язку «Київстар», яким користувався на час розміщення оголошення - НОМЕР_1 . При цьому, готуючись до вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 заздалегідь домовився зі своєю знайомою ОСОБА_10 яка не була обізнана в його протиправній діяльності, про використання її банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 для переказу грошових коштів.

08.02.2018, після розміщення оголошення ОСОБА_9 , на вищевказаний номер мобільного телефону зателефонував ОСОБА_11 , який виявив бажання придбати зазначений в оголошенні товар.

12.02.2018 ОСОБА_9 з абонентського номеру оператора зв`язку «Київстар» НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_12 та підтвердив замовлення за № НОМЕР_3 . У подальшому ОСОБА_9 , не маючи насправді басейну-спа, який би він міг продати, розуміючи, що обманює ОСОБА_13 , та не збираючись пересилати йому ніякого товару, шляхом обману, діючи повторно, запропонував потерпілому внести оплату за товар та доставку на загальну суму 4186грн. на банківську карту № НОМЕР_2 .

12.02.2018 ОСОБА_11 виконуючи домовленість зі ОСОБА_9 , перерахував грошові кошти в сумі 4186 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 , номер якої відправлено в смс-повідомленні з номеру НОМЕР_1 . Після цього ОСОБА_9 розпорядився зазначеними грошовими коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 4186 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання.
На підтвердження своїх вимог зазначає, що сприяв розкриттю злочину та співпрацював зі слідством.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржувати.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та справедливість судового рішення та безпідставність поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, викладені у вироку суду, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_9 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.
Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 про можливість пом`якшення призначеного судом покарання за вчинення злочину проти власності є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.
Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_9 , який, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, не працював, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного та щире каяття, що визнав обставиною, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, вірно вказавши на відсутність обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання.
На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за вчинене, яке за своїм видом та розміром є мінімальним, передбачене санкцією ч.2 ст.90 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання України, про що поставлено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_9 призначено на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, приєднавши лише 1 місяць за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 27.01.2017. Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_9 було збільшено на мінімальний строк, передбачений законом.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 03.10.2019 відносно нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4