Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0000039,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2020 року задовлено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на строк 60 днів, тобто до 01 жовтня 2020 року з одночасним визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 грн., у разі внесення якої на обвинувачених буде покладено ряд процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Водночас відмовлено у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу.
Цією ж ухвалою було продовжено строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Мотивував своє рішення суд тим, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), на даний час не зменшились та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою йому та обвинуваченому ОСОБА_9 скасувати.
На обґрунтування заявлених вимог обвинувачений вказав, що місцевим судом було порушено його право на справедливий суд та захист, оскільки його захисник адвокат ОСОБА_15 в телефонному режимі повідомив суд про неможливість прибути у судове засідання 03 серпня 2020 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Проте суд призначив йому іншого захисника адвоката ОСОБА_6 через Рівненський регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги. Однак, обвинувачений зазначив, що суд доручив призначення захисника через центр з надання безоплатної первинної правової допомоги, який не є уповноваженим на такі дії. При цьому, ухвалу суду про призначення захисника було виконано все ж таки центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Також апелянт покликався на те, що місцевим судом не було забезпечено конфіденційного побачення з призначеним захисником, а в подальшому суд відхилив його клопотання про відмову від призначеного захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали суду без змін, перевіривши виділені матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

За приписом ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з виділених матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000039 за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що ризики, встановлені при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Зокрема, продовжують існувати як ризик переховування від органів прокуратури та суду, так і ризик перешкоджання кримінальному провадженню, а також ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення. На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення належним чином підтверджено існування зазначених ризиків, що в апеляційній скарзі обвинувачений і не заперечує.
Стосовно доводів апелянта щодо порушення його права на захист, то колегія суддів зазначає наступне.
Під час апеляційного розгляду не було встановлено даних щодо подачі захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_15 письмового клопотання про відкладення судового розгляду, під час якого було постановлено оскаржувану ухвалу, з належним обґрунтування причин такого відкладення.
Водночас, частиною 1 ст.52 КПК передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Частиною 2 ст.46 КПК встановлено, що неприбуття захисника для участі у проведенні певної процесуальної дії, якщо захисник був завчасно попереджений про її проведення, і за умови, що підозрюваний, обвинувачений не заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, не може бути підставою для визнання цієї процесуальної дії незаконною, крім випадків, коли участь захисника є обов`язковою.
Таким чином, дії місцевого суду щодо залучення обвинуваченому ОСОБА_5 захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Рівненській області для проведення окремої процесуальної дії, а саме розгляду клопотання прокурора про продовження йому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, об`єктивно узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону та не порушують права обвинуваченого на захист.
Щодо доводів про ненадання обвинуваченому конфіденційного побачення із призначеним захисником, то колегія суддів зауважує, що системним аналізом ст.46 КПК встановлено, що вказане право не є абсолютним. Зокрема, право на перше конфіденційне побачення без дозволу слідчого, прокурора, суду захисник має право до першого допиту особи, яка перебуває саме у статусі підозрюваного. До того ж, структура даної норми умовно ділить побачення захисника із підзахисним на два види: до першого допиту та після першого допиту. При цьому, пряма вказівка про те, що конфіденційне побачення надається без дозволу слідчого, прокурора, суду, конструктивно зв`язана лише з побаченням до першого допиту.Окрім того, адвокат ОСОБА_6 був залучений для захисту ОСОБА_5 лише для здійснення окремої процесуальної дії, яка не стосувалась розгляду кримінального провадження по суті.
Також колегія суддів вважає, що допущена місцевим судом описка у назві органу, через який було призначено обвинуваченому захисника для здійснення окремої процесуальної дії, що жодним чином не вплинула на проведення цієї процесуальної дії та не порушила прав обвинуваченого.
Вказане вище дозволяє зробити висновок, що місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, дотримався вимог, передбачених кримінальним процесуальним законом України, перевіривши та встановивши усі обставини, з наявністю яких законодавець пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, та дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується й апеляційний суд, що на даний час більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0000039 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3