БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/912/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2020 р. м. Борзна
Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні у порядку, передбаченому статями 314, 315, 316 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 20.09.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Плиски Борзнянського району Чернігівської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2020 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Борзнянського відділу Бахмацької місцевої прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 19 вересня 2020 року приблизно о 13 годині ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні житлового будинку мешканки АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс останній один удар дитячою іграшкою (брязкальцем) по обличчю, у результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лівої лобно-очної ділянки обличчя з ділянкою забою м`яких тканин та садна на фоні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 233 від 21.09.2020 року, тілесні ушкодження, які були встановлені у ОСОБА_5 , відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

04 листопада 2020 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 відмовилася від обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та просила закрити дане кримінальне провадження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказавши, що її рішення є добровільним та беззаперечним, наслідки такої відмови їй відомі. Окрім того, зазначила, що вони з обвинуваченим не є родичами.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а потерпілий в таких справах самостійно вирішує питання підтримувати таке обвинувачення в суді або ні. Також прокурор зазначив, що оскільки потерпілий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про закриття провадження, у зв`язку із його відмовою від обвинувачення, яка є добровільним рішенням, підстав для відмови у закритті провадження по справі, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, немає.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав заяву потерпілої, просив її задовольнити та закрити провадження у справі.

Таким чином, заслухавши думку обвинуваченого, який підтримав заяву потерпілої та пояснив, що з потерпілою примирився та більше такого вчиняти не буде, пояснення прокурора, який не заперечив проти задоволення заяви потерпілої, потерпілої, яка наполягала на задоволенні заяви, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 477 КПК України, кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема статтею 125 КК України.

Разом із тим, згідно з ч. 1 розділу І та розділу ІІ Закону України № 2227 - VІІІ від 06 грудня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», до злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, відносяться ті, що визначені у статтях 126 - 1, 134, 151 - 2, 152, 154 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом встановлено, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо злочину, який не є пов`язаний з домашнім насильством.

Також слід відмітити, що в силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 477 КПК України кримінальне провадження щодо правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, здійснюється у формі приватного обвинувачення.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, дане провадження є формою приватного обвинувачення, розпочато за заявою потерпілої ОСОБА_5 .

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) слід розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. За загальним правилом домовленості стосовно примирення між сторонами можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і законним представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження, зокрема медіатора, громадської організації, які виконують функції з примирення сторін. Слідчий, прокурор та суддя не вправі брати участь в таких домовленостях.

Примирення обвинуваченого (підозрюваного) та потерпілого може мати різні наслідки, передбачені законом, в тому числі: припинення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Примирення в такому випадку є не абсолютним, а може бути одним із багатьох чинників, які спонукали потерпілого до такої відмови.

Враховуючи те, що примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути досягнутим в будь-який момент під час судового провадження до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, судді повинні інформувати обвинуваченого та потерпілого про право останнього відмовитись від обвинувачення (якщо кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення), право сторін на примирення між ними, правову природу такого примирення та його наслідки.

У підготовчому судовому засіданні суд, з`ясувавши позицію потерпілої щодо її бажання відмовитися від обвинувачення, яка зазначила, що її рішення є добровільним та свідомим, прийнятим без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, а також розуміння нею наслідків закриття кримінального провадження, дійшов до висновку, що відмова потерпілого від обвинувачення відповідає його дійсному бажанню.

З цього приводу слід також зазначити, що відмова потерпілого від обвинувачення це є його процесуальним правом, яке будь-яким чином не може бути обмежене іншими учасниками кримінального провадження або судом.

Таким чином, обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення, відповідно до приписів ч. 4 ст. 26 КПК України, є закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що потерпіла ОСОБА_5 відмовилася від обвинувачення, наслідки відмови від обвинувачення їй зрозумілі, жодних претензій до обвинуваченого вона не має, дане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, обвинувачений не заперечує проти закриття провадження в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Керуючись ст.ст. 26, 284, 477 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 20.09.2020 року, з обвинувальним актом від 03.11.2020 року, відносно ОСОБА_4 закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд Чернігівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1