Справа № 303/4803/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 05.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному 05.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
11.12.2020 адвокатом ОСОБА_7 , в порядку ст.201 КПК України, подано до канцелярії Мукачівського міськрайонного суду клопотання про зміну його підзахисному - обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт в нічну пору доби.
В обґрунтування відсутності підстав для подальшого застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказує на відсутність існування обставин та доказів, які б давали підстави вважати, що на даний час існують ризики, визначені ст.177 КПК України, що з врахуванням положень практики Європейського суду з прав людини, особи ОСОБА_5 , свідчить про необхідність зміни останньому запобіжного заходу.
В судовому засіданні ОСОБА_8 підтримав подане клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_9 просив суд змінити обраний відносно нього запобіжний захід на більш м`який.
Прокурор ОСОБА_4 у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.
Суд, вивчивши подане стороною захисту клопотання, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає доцільним змінити обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як ризики, що існували на час прийняття та подальшого продовження останнього, або взагалі перестали існувати, або значно зменшились.
Так, відповідно до ухвали суду від 27.10.2020, при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було прийнято до уваги наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик, визначений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливого тиску на потерпілих та свідків, з метою зміни ним показань, на даній стадії судового розгляду відпав, так як судом допитано потерпілих та усіх свідків обвинувачення.
Суд вважає такими, що продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливого переховування ОСОБА_3 від суду (враховуючи тяжкість правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується) та повторного вчинення правопорушення (інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинено в період відбуття призначеного за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 25.04.2019 покарання, під час іспитового строку), які, з врахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою значно зменшилися.
У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).
Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим, рішення у справі «Власов проти Росії», пункт 104, від 12 червня 2008 року.
ЄСПЛ у низці своїх рішень (останні з яких: «Катан про України» від 10 жовтня 2019 року; «Заводський та інші проти України» від 18 червня 2020 року, «Борзих та інші проти України» від 25 червня 2020 року; «Бевз та інші проти України» від 25 червня 2020 року; «Лаврик та інші проти України» від 25 червня 2020 року) вказав на необхідність забезпечення ефективного судового перегляду законності тривалого тримання під вартою, належним чином оцінки фактів щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин різних стадій провадження та необхідність розгляду можливості застосування інших запобіжних заходів як альтернативу тримання під вартою та необхідність додаткового обґрунтування тривалого тримання під вартою з плином часу.
Відповідно до ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
З врахуванням вищенаведеного суд, приймаючи до уваги значне зменшення ризиків передбачених п.1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та припинення існування визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України ризику, приходить до висновку, що подальше перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , який протягом п`яти місяців знаходиться під вартою та який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, перестало бути обґрунтованим та виправданим.
За вищевикладених обставин, суд вважає, що для запобігання ризикам, передбаченим п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України достатнім буде застосувати відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, з покладенням зобов`язання виконувати обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а відтак суд приходить до висновку, щодо задоволення поданого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194-199, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, по 10 лютого 2021 року включно.
Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- прибувати за першою вимогою суду;
- не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, у період часу з 19 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язки покладаються на ОСОБА_3 по 10 лютого 2021 року включно.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 з - під варти.
Виконанням ухвали покласти на Мукачівський ВП ГУ НП в Закарпатській області, а контроль за її виконанням - на прокурора, який підтримує державне обвинувачення у даному кримінальному провадженні.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1