ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працює, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.11.2019 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
14.08.2020 о 09 год. 10 хв. ОСОБА_4 прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Під час перебування у приміщенні вказаного магазину у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав колонку портативну «Awei Bluetooth Y 336», вартістю 349 грн., яка належить ФОП ОСОБА_5 , спричинивши матеріальних збитків на суму 349 грн.
Після цього ОСОБА_4 місце скоєння злочину покинув та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці викрав належну потерпілій колонку. Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи у її відсутність. при цьому зазначила про відсутність майнових претензій до обвинуваченого, у вирішенні питання про призначення покарання поклалася на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного злочину проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з кваліфікуючою ознакою повторності.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має одну непогашену судимість, неодружений, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем проживання скарг на нього не надходило.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, шляхом повернення майна. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, яка на суворому покаранні не наполягала, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його молодий вік, на утриманні нікого немає, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільні позови до обвинуваченої пред`явлено не було. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Речові докази по справі:
-колонку портативну «Awei Bluetooth Y 336», яка зберігається в камері речових доказів ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику, а саме ОСОБА_5 , як їй належну;
-оптичні диски DVD-R марки «TITANUM» розміром 4.7GB з записом крадіжки вказаного майна залишити в матеріалах кримінального провадження, які зберігаються у сторони обвинувачення;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1