ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі :

секретарів судового засідання ОСОБА_2

ОСОБА_3

сторони обвинувачення прокурорів ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000052 від 20 березня 2017 року відносно обвинуваченого :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка Підволочиського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не депутата, підсобного працівника ТОВ «Агротехпрод», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 19 березня 2017 року, близько 19 годин 30 хвилин, в порушення вимог п.п. 2.3 (а) та 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автомобіля марки «ВАЗ 21063», р.н.з. НОМЕР_1 , а розпочав рух із встановленими на передній та задній осях автомобіля шинами різних моделей з різними малюнками протектора. Цього ж дня обвинувачений ОСОБА_8 , керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_1 , рухався із швидкістю 45 км/год проїзною частиною автомобільної дороги Т-20-02 «Тернопіль Скалат Жванець» у бік м. Скалат. В цей час, тією ж смугою, біля правого краю проїзної частини у зустрічному напрямку рухався пішохід ОСОБА_9 .

Під час руху водій ОСОБА_8 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) ПДР України.

Так, під час подальшого руху, на ділянці КМ 15+300 вказаної автодороги, що у с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 1.10 (в частині визначення понять «дорожня обстановка», «небезпека для руху» та виконання їх вимог), з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, а саме появи в полі зору пішохода ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоч мав таку можливість, а продовжив рух.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил, ОСОБА_8 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що несвоєчасно застосував екстрене гальмування, чим позбавив себе технічної можливості зупинити керований автомобіль «ВАЗ 21063» та його передньою частиною скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови з переломами кісток склепіння та основи черепа справа, крововиливами під та над тверду мозкову оболонку і забоєм головного мозку (за клінічною класифікацією важкого ступеня), а також переломами кісток лицевого черепа (правої виличної, верхньощелепних, носа) та зовнішніми травматичними змінами просторою раною на обличчі зліва, раною верхньої повіки правого ока, крововиливами у білкові оболонки та синцями повік обох очей, просторим садном правої половини обличчя; перелому тіла лівої ключиці; забою правої легені; саден тулуба, саден обох кистей та синців нижніх кінцівок із забоєм м`яких тканин, які належать до тяжких за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Після дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_8 не повідомив про ДТП у поліцію і не чекав на прибуття працівників поліції, а покинув місце пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10. (д) ПДР України.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.3 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та заподіянням потерпілому ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що 19 березня 2017 року близько 19:30 год рухався автомобілем марки «ВАЗ 21063» із швидкістю 45 км/год автодорогою Тернопіль-Скалат-Жванець в сторону м. Скалат. У с. Колодіївка Підволочиського району через туман та засліпленість світлом фар зустрічного автомобіля не побачив пішохода і здійснив на нього наїзд. Будучи шокованим та розгубленим у вчиненому, з місця пригоди поїхав. У подальшому надавав матеріальну допомогу на лікування в розмірі 21200 грн. Проти заявленого цивільного позову прокурора не заперечив. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 визнав частково та згідний відшкодувати 30 000 грн в рахунок компенсації моральної шкоди.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_9 суду пояснив, що 19 березня 2017 року близько 19:30 год йшов з правої сторони по краю проїжджої частини дороги із клубу до дому. Повернувшись подивитись на авто, що їхало по заду, відразу відчув сильний удар, від чого втратив свідомість, після чого нічого не пригадує. Довгий час знаходився на лікуванні. Заявлені цивільні позови підтримав у повному обсязі та просить їх задоволити. При призначенні покарання обвинуваченому просить застосувати міру покарання не пов`язану із позбавленням волі без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_8 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч.2 ст.286 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, перебуває на військовій службі у ЗСУ.

Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяних збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення передбаченої ч.2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначення основного покарання та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом із тим суд вважає, що заявлені позовні вимоги прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації та в інтересах Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування витрат понесених закладами охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань.

Судом встановлено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_9 був госпіталізований до Тернопільської університетської лікарні та знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні закладі з 19 березня 2017 року по 12 квітня 2017 року всього 24 дні, а в подальшому був переведений у Скалатську комунальну районну лікарню, де перебував на стаціонарному лікуванні з 27 квітня по 12 травня 2017 року всього 15 днів.

Згідно ч.1,3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно відповіді Тернопільської університетської лікарні № 01-311554 від 24 липня 2017 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 19 березня 2017 року по 12 квітня 2017 року. Вартість затрат на лікування та перебування становить 8364 грн (березень 12 л/д х 320 грн = 3840 грн, квітень 12 л/д х 377 грн = 4524 грн.)

Згідно відповіді Скалатської комунальної районної лікарні № 289 від 25 липня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні з 27 квітня по 12 травня 2017 року всього 15 ліжко днів, на загальну суму 5380, 35 грн.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_8 порушені права закладу охорони здоров`я, які підлягають до захисту шляхом задоволення позовів та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації та в інтересах Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, понесені закладами охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого від злочину, зокрема в користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації 8364,00 грн; та в користь Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області - 5380, 35 грн;

Також суд вважає, що заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до відповідачів ОСОБА_8 , Публічного акціонерного товариства «Страхової компанії «Країна» про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід задоволити частково, виходячи із наступних міркувань :

Згідно п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. 1194 ЦК України передбачено, що за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна», що підтверджується страховим полісом серії АК № 2316887 від 17 лютого 2017 року.

Згідно ст. 22 п 22.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.. 24 п.24.1 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
В заявлених позовних вимогах, позивач просить стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Країна», 47494,83 грн за шкоду, пов`язану із лікуванням, проте судом встановлено та документально підтверджено, що вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 становить 45844,83 грн.

При цьому, суд не бере до уваги як доказ витрат на лікування вартість оплати потерпілим ОСОБА_9 . МРТ в розмірі 1600 грн, оскільки згідно оглянутої медичної документації, позивач проходив курс лікування у Тернопільській університетській лікарні та Скалатській комунальній районній лікарні, тому саме направлення вказаних медичних закладів буде належною підставою необхідності проведення вказаної процедури. Будьяких належних та допустимих доказів, зокрема направлення вказаних медичних закладів, цивільним позивачем не надано, а тому суд вважає, що в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 1650 грн до задоволення не підлягає.

Таким чином із ПАТ «Страхова компанія «Країна» підлягає стягненню в користь позивача ОСОБА_9 шкода, що пов`язана із лікуванням в розмірі 45844,83 грн.

Згідно ст. 25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;

Відповідно до вимог ст.. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Мінімальна заробітна плата згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» станом на час настання страхового випадку становила 3200 грн.

Таким чином за період перебування на лікуванні у Комунальному закладі Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» з 19 березня 2017 по 12 квітня 2017 року 3200,00 грн мінімальної заробітної плати у березні 2017 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» /22 робочі дні у березні 2017 року х 10 робочих днів непрацездатності = 1454,55 грн; За період перебування на лікуванні у Скалатській комунальній районній лікарні Тернопільської області з 27 квітня 2017 року по 12 травня 2017 року (3200,00 грн. мінімальної заробітної плати у квітні 2017 року /19 робочих дні у квітні 2017 року х 2 робочі дні непрацездатності у квітні 2017 року + 3200,00 грн мінімальної заробітної плати у травні 2017 року /20 робочих дні у травні 2017 року х 6 робочих дні непрацездатності у травні 2017 року = 1296, 84 грн; За період перебування на лікуванні у амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Колодіївка Скалатської комунальної районної лікарні Тернопільської області з 26 червня 2017 року по 20 липня 2017 року в сумі (3200, 00 грн. мінімальної заробітної плати у червні 2017 року + 3200, 00 грн. мінімальної заробітної плати у липні 2017 року/21 робочий день у липні 2017 року х 14 робочих дні непрацездатності у липні 2017 року = 2773,33 грн; За період перебування на лікуванні у Тернопільській обласній психоневрологічній лікарні з 13 листопада 2017 року по 24 листопада 2017 року (3200, 00 грн мінімальної заробітної плати у листопаді 2017 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» / 22 робочі дні у листопаді 2017 року х 10 робочих днів непрацездатності = 1454,55 грн; за період перебування на лікуванні у Скалатській комунальній районній лікарні Тернопільської області з 07 грудня 2017 по 13 грудня 2017 року (3200 грн. мінімальної заробітної плати у грудні 2017 року / 20 робочих днів у грудні 2017 року х 5 робочих днів непрацездатності у грудні 2017 року = 800,00 грн.

За вказаних обставин із ПАТ «Страхової компанії «Країна» підлягає до стягнення в користь позивача ОСОБА_9 сума страхового відшкодування, що пов`язана із тимчасовою втратою працездатністю в розмірі 7779,27 грн.

Згідно вимог п. 26.1-26.2 ст.. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Статтею 26.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;
Довідкою МСЕК від 28 грудня 2018 року ОСОБА_9 , встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19 березня 2017 року.
Мінімальна заробітна плата згідно Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» станом на час настання страхового випадку становила 3200 грн.

Таким чином із ПАТ «Страхова компанія «Країна» підлягає до стягнення в користь позивача ОСОБА_9 сума страхового відшкодування, що пов`язана із стійкою втратою працездатністю в розмірі 57 600,00 грн.

Згідно вимог ст.. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином враховуючи, що загальна страхова виплата за шкоду заподіяну здоров`ю позивачу ОСОБА_9 становить 111 224,10 грн, тому з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 5560 грн.

Загалом із відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» в користь позивача ОСОБА_9 підлягають до стягнення грошові кошти в розмірі 116 784,10 гривень.

Будь-яких інших документів, які підтверджують понесені потерпілим дійсні витрати чи перебувають у причинному зв`язку з витратами на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, цивільним позивачем не представлено, а судом не здобуто.

Згідно ст.22 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
Суд вважає, що діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинена моральна шкода, яка виражається у значних моральних та фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП, а саме : відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку важкого ступеня, перелом кісток склепіння та основи черепа справа, перлом кісток лицевого черепа, закритий перелом кісток носа, тотальний гематосинус, перелом стінок фронтальної пазухи справа, закритий перелом передньої стінки обох верхніх пазух, закрита травма грудної клітини, правобічна аспірацій на пневмонія, забій правої легені, закрита травма живота, гострий посттравматичний панкреатит, забійна рана м`яких тканин обличчя зліва з переходом на скроневу ділянку, множинні забої та садна м`яких тканин обличчя, тулуба та кінцівок, закритий перелом середньої третини лівої ключиці. Вказані травми стали причиною неодноразового перебування ОСОБА_9 у лікарні, нестерпних головних болей, втрати свідомості, судомних нападів, порушення рухової активності, життєво важливих функцій організму. Протягом тривалого часу був позбавлений можливості вести звично активний спосіб життя, обмежений у спілкуванні з друзями та близькими. Порушились життєві зв`язки та плани на майбутнє, віра у можливість бути повноцінним чоловіком та батьком. Моральні страждання, негативні емоції та психологічні переживання призвели до погіршення його самопочуття і здоров`я. Став дратівливим і нестриманим, оскільки отримані травми та тілесні ушкодження не дають впевненості в своїх силах.

Таким чином, з урахуванням обставин, за яких потерпілому ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження, характеру і ступеня їх тяжкості, тривалості лікування і можливості відновлення попереднього стану здоров`я, негативних зміни та переживання, що сталися у його житті, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень з урахуванням добровільно сплаченої ним суми в розмірі 21200 грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Стягнути із обвинуваченого в користь держави процесуальні витрати відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21063», р.н.з. НОМЕР_1 , що зберігається на майданчику Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, а також мобільний телефон «НОКІА», з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку, з акумуляторною батареєю та картою сім-пам`яті повернути законним володільцям.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши йому 2 (два) роки іспитового строку.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_8 в період дії іспитового строку, відповідно до п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України, покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов заявлений прокурором Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до відповідача ОСОБА_8 задоволити.

Стягнути із ОСОБА_8 в користь Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації р/р 0001 в ГУДКСУ в Тернопільській області, КОД , МФО 838012 8364,00 гривень витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_9 від злочину.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Цивільний позов заявлений прокурором Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області до відповідача ОСОБА_8 задоволити.

Стягнути із ОСОБА_8 в користь Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області р/р 8213 УДКСУ в Тернопільській області, МФО 838012, КОД - 5380, 35 гривень витрат пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_10 від злочину.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 100 000 грн моральної шкоди.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_9 суму страхового відшкодування в розмірі 116 784,10 гривень, з яких : вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 45844,83 грн, сума страхового відшкодування, що пов`язана із тимчасовою втратою працездатністю в розмірі 7779,27 грн, сума страхового відшкодування, що пов`язана із стійкою втратою працездатністю в розмірі 57 600,00 грн, сума моральної шкоди в розмірі 5560 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати а саме :

-судова інженерно-транспортна (транспортно-трасологічна) експертиза, висновок № 5-134/17 від 28.04.2017 989,6 грн;

-судова інженерно-транспортна (автотехнічна) експертиза, висновок № 5-133/17 від 22.04.2017 880,4 грн.

-судова інженерно-транспортна (автотехнічна) експертиза, висновок № 5-329/17 від 18.07.2017 1484,4 грн.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування становить 3354,4 грн., які необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави, перерахувавши їх в УК у м. Тернополі, м. Тернопіль, 24060300, р/р 0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області МФО 838012, , призначення платежу: «інші надходження, за проведення експертиз».

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речові докази, а саме : автомобіль марки « ВАЗ 21063» , р.н.з. НОМЕР_1 , що зберігається

на майданчику Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області, а також мобільний телефон «НОКІА», з двома сім-картами оператора мобільного зв`язку, з акумуляторною батареєю та картою сім-памяті повернути законним володільцям.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя підпис

згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1