КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 26 вересня 2020 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 26 вересня 2020 року, включно та залишено без змін раніше визначений останнім розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн.

На вказану ухвалу суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт в нічний час з 22 до 06 години за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , міцні соціальні зв`язки, одружений з 17 березня 2017 року, від даного шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина та син потребують його піклування, відомостей про облік у лікаря психіатра та лікаря нарколога матеріали провадження не містять, характеристика за місцем проживання позитивна, раніше не судимий.
Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України і крім того, в супереч ст. 182 КПК України, суд першої інстанції при визначенні розміру застави не врахував майновий стан сім`ї обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказуючи на законність і обґрунтованість судового рішення; перевіривши матеріали контрольного провадження, які надійшли з суду першої інстанції та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції вказав, що ризиками, які свідчать про доцільність продовження терміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стверджують наявність конкретного суспільного інтересу, є можливість переховуватись від суду та продовжувати злочинну діяльність, а тому, прийшов до висновку, що обраний стосовно нього запобіжний захід на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та позбавить можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, в тому числі і обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких останньому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому не вбачає підстав для зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, оскільки він не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.
Враховуючи наведене, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, як на підставу для зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в цілому вони не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 діб.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено, у зв`язку з чим колегія суддів вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому, посилання апелянта на ту обставину, що розмір застави був визначений судом без урахування матеріального стану обвинуваченого, тобто в порушення вимог ст. 182 КПК України, є безпідставними, оскільки обґрунтованих доводів, які б беззаперечно доводили необхідність зменшення обвинуваченому ОСОБА_7 визначеного судом першої інстанції розміру застави апеляційна скарга не містить, як і не містить вона апеляційних вимог щодо зменшення цього розміру застави.

За викладеним, ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року про продовження, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року, якою зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 26 вересня 2020 року включно та залишено без зміни раніше визначений розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 153 680 грн. без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3