Номер провадження: 11-сс/813/1245/20
Номер справи місцевого суду: 494/655/20 1-кс/494/152/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 , його представника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 02.07.2020 року, якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 та відносно нього застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на шістдесят днів, тобто до 30.08.2020 року включно, зобов`язавши ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя послався на те, що прокурором доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, разом з тим що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу під час розгляду клопотання суддею не встановлено, крім того підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, є учасником бойових дій.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
Прокурор ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладеним обставинам справи з огляду на наступне:
- слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_12 на виклики слідчого для вручення йому повідомлення про підозру не з`являвся та повідомлення про підозру вручено лише коли слідчий особисто приїздив до м. Вознесенськ Миколаївської області, за місцем мешкання ОСОБА_13
- при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного порушено вимоги ст. 177 КПК України та не взято до уваги, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_12 матиме реальну можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_14 , який може змінити показання, які мають істотне значення для досудового розслідування;
- незважаючи на те, що судимість на теперішній час вже погашена, факт вчинення злочину ОСОБА_15 не спростовується та свідчить про можливість вчинення ним нових злочинів.
Посилаючись на такі доводи, а також на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є необґрунтованим та не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які підтримали позицію прокурора, думку підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 09.06.2020 року о 14 годині у нього, який перебував на автодорозі, що навпроти кафе-бару «Затишок», що в с. Вікторівка Березівського району Одеської області, виникла сварка з ОСОБА_16 , у ході якої у ОСОБА_7 на ґрунті сварки та раптових неприязних відносин виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_16 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень штовхнув два рази Подруцького ОСОБА_17 в груди. Після чого, наніс удар долонею лівої руки в область голови справа потерпілого ОСОБА_16 від якого останній упав на асфальт. В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх заподіяння. Таким чином , ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
27.06.2020 року ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
При цьому, 01.07.2020 року о 04 год. в приміщенні КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», настала смерть ОСОБА_16 , яка знаходилась в прямому причинному зв`язку із спричиненими тяжкими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 .
Згодом, 02.07.2020 року ОСОБА_7 змінено раніше повідомлену про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та повідомлено про підозру за ч. 2 ст.121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими судом 1-ої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду та учасниками провадження не оскаржується.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є припущенням, адже слідчий та прокурор, окрім загальних формулювань, не надали доказів на підтвердження наявності зазначених ризиків.
При цьому апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню доньку, позитивно характеризується за місцем мешкання та роботи, є учасником бойових дій.
До того ж, запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту застосований 02.07.2020 року та на час апеляційного розгляду, ним не порушувався, та із зазначеної дати по теперішній час, він перебував на волі, з`явився до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційної скарги прокурора, але доказів, що він протягом зазначеного часу вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор суду не надали.
Посилання прокурора на можливість підозрюваного вчинити новий злочин, не відповідає фактичним обставинам справи, адже слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на підставі ст. 89 КК України вважається раніше не судимим.
Апеляційний суд вважає голослівними твердження прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_12 матиме реальну можливість незаконного впливу на свідка ОСОБА_14 , який може змінити показання, які мають істотне значення для досудового розслідування, оскільки доказів незаконного впливу підозрюваного на свідка за час перебування ОСОБА_7 під домашнім арештом, прокурором апеляційному суду не надано.
Отже, оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, є обґрунтованим.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 177-178, 194, 370, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 02.07.2020 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3