Провадження № 1-кп/947/1209/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.11.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000221 від 09.08.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ Російської Федерації, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.03.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 до 4 років позбавлення волі в силу ч.5 ст. 72 КК України за рахунок попереднього тримання під вартою звільнений від відбування покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний, корисливий злочин, а саме: 08.08.2020 року, о 19 годині 20 хвилин, знаходячись біля магазину «Beaute SO», розташованого на 1 поверсі ТЦ «Сіті-Центр» на проспекті Небесної сотні 2 в м. Одесі, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці вказаного магазину крем марки «Laneige Time Freeze - Essence EX 40 ml», вартістю 1780 гривень 00 копійок, тим самим спричинив матеріальну шкоду ФОП « ОСОБА_4 » на вказану суму.

В подальшому, ОСОБА_6 не розрахувавшись за вказаний товар, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

12.11.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_6 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_4 з другої сторони було складено угоду про примирення.

Згідно вищевказаної угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_6 визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та щиро розкаявся в скоєному.

Матеріальна шкода заподіяна потерпілій ОСОБА_4 , відшкодована у ході досудового розслідування, а саме викрадене майно повернуто потерпілій, моральна шкода відшкодована ОСОБА_4 в сумі 500 гривень в ході укладання угоди.

Водночас сторони прийшли до угоди про те, що враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, який має тісні соціальні зв`язки, скоїв нетяжкий злочин, що свідчить про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим, сторони угоди про примирення погодилися на призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_6 .

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та угода про примирення складені із дотриманням вимог КПК України.

Будучи допитаним у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_6 визнав винним себе у повному обсязі та цілком підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які викладенні в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, просив суд, суворо не карати та запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень та повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладання та затвердження угоди, просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала укладання угоди про примирення, не заперечувала проти її задоволення.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала укладання угоди про примирення.

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, оскільки санкція статті 185 ч.2 КК України, передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 , повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки їх невиконання.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку, про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_6 , узгодженої сторонами міри покарання.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 124, 314, 370-374, 394, 473-475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 12.11.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_6 з однієї сторони та потерпілою ОСОБА_4 з другої сторони затвердити.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Речові докази по кримінальному провадженню вважати повернутими за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1