У Х В А Л А
іменем України

04 серпня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання дізнавача інспектора СД Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
03.08.2020 дізнавач інспектор СД Зміївського відділу поліції ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000056 від 02.08.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 02.08.2020 поблизу будинку № 1 по вуд. Проселочній в смт. Слобожанське Зміївською району Харківської області, а саме: мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з задньою кришкою блакитного кольору; сім- карта «Lifecell». флеш-карта «SD micro» об`ємом 8 Gb, який належить потерпілому ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 02.08.2020, близько 03 год 00 хв, поблизу будинку № 1 по вул. Вишневій в м. Зміїв Харківської області, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належним ОСОБА_5 мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi 6А».
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що 02.08.2020 близько 03 год 00 хв, малознайомий чоловік представився ОСОБА_6 і попросив мобільний телефон, щоб зателефонувати знайомій.
02.08.2020 в ході огляду місця події поблизу будинку № 1 по вул. Проселочна в сел. Слобожанське Зміївського раойну Харківської області, ОСОБА_7 добровільно видав співробітникам поліції мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з задньою кришкою блакитного кольору; сім- карта «Lifecell». флеш-карта «SD micro» об`ємом 8 Gb.
На підставі вище викладеного, дізнавачем інспектором зроблено висновок, що тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань.
Прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що в провадженні дізнавача інспектора СД Зміївського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 02.08.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а. п. 1)
На обгрунутвання клопотання додано копії: рапорту від 02.08.2020 за № 6994, протоколу прийняття заяви від 02.08.2020, протоколу огляду місця події від 02.08.2020, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 02.08.2020, постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 02.08.2020, якою вилучений під час огляду місця події мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з задньою кришкою блакитного кольору; сім- карта «Lifecell». флеш-карта «SD micro» об`ємом 8 Gb визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.п. 2-8)
Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п. 4 ч. 2 КПК України, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучені речі відповідає вимогам частини 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України.
За приписами ст. 300 КПК України, для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Дізнавач інспектор ОСОБА_4 у клопотанні та прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду клопотання обґрунтовано зазначили, що тимчасово вилучене майно має доказове значення у цьому кримінальному провадженні, що вимагає заходів для забезпечення його збереження.
Наданими доказами підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 132 Кримінального процесуального кодексу України, а також, що речі, які були тимчасово вилучені під час проведення огляду місця події, відповідають критеріям, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 40-1, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.
На підставі викладеного і керуючись статтями 40-1, 131, 132, 167, 170-173, 175, 300 Кримінального процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання дізнавача інспектора СД Зміївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 02.08.2020 поблизу будинку № 1 по вул. Проселочній в сел. Слобожанське Зміївського району Харківської області, у кримінальному провадженні №0000056: мобільний телефон ТМ «Хіаоmі Redmi 6А», ІМЕІ: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з задньою кришкою блакитного кольору; сім- карта «Lifecell», флеш-карта «SD micro» об`ємом 8 Gb, яке передати на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт тимчасово вилученого майна підлягає негайному виконанню дізнивачем інспектором СД Зміївського відділу поліції ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів зі дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1