УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000103 від 04.04.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
17 грудня 2020 року старший слідчий з ОВС 1-го відділу розслідувань кримінальних проваджень Слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 04.04.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, про арешт майна, а саме на належне на праві власності підозрюваному ОСОБА_6 нерухоме майно.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що Слідчими СУ ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103, внесеному до СРДР 04.04.2016 за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Пфаннер Бар» (код 30425482) кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, генеральним директором ТОВ «Пфаннер Бар» ОСОБА_6 вчинено умисне ухилення від сплати податку на прибуток шляхом заниження фінансового результату до оподаткування, що входять в систему оподаткування, внаслідок використання документів, які були складені із порушенням діючого законодавства, в яких відображалася недостовірні відомості щодо предмету змісту, обсягу та ціни товарно-матеріальних цінностей, які нібито отримані товариством, що відображено в бухгалтерському обліку товариства та про що відзвітовано до податкових органів, та як наслідок призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету України коштів в особливо великих розмірах у загальній сумі 8 669 799 грн.

У ході досудового розслідування 04.11.2020 генеральному директору ТОВ «Пфаннер Бар» ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого, яка сформована у вигляді витягу, ОСОБА_6 на праві власності належать наступні об`єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0077, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0123, площею 0.6668 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0124, площею 0.5948 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0078, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0079, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0125, площею 0.5948 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

- земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0067, площею 4.0913 га.

- земельну ділянку, кадастровий номер № :02:005:0045, площею 2.5098 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада. Маньковецька;

- квартиру загальною площею 66.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частки житлового будинку загальною площею 91.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0092, площею 1.6597, за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Гулівська.

Таким чином, беручи вищезазначені обставини, в органу досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на вищезазначене майно, а тому слідчий звернувся з зазначеним клопотанням про арешт майна.

Старший слідчий з ОВС першого відділу РКП СУ ОВПП ДФС ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив задовольнити його в повному обсязі. Просив накласти арешт на зазначене майно, з метою подальшого забезпечення цивільного позову та відшкодування завданих державі збитків.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий у клопотанні просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Частиною 6 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зі змісту клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження №0000103 від 04.04.2016, вбачається, що досудове розслідування у ньому здійснюється за підозрою генерального директора ТОВ «Пфаннер Бар» ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

При цьому, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на: земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0077, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0123, площею 0.6668 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0124, площею 0.5948 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0078, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0079, площею 1.3791 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:005:0125, площею 0.5948 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька; земельну ділянку, кадастровий номер № :01:003:0067, площею 4.0913 га; земельну ділянку, кадастровий номер № :02:005:0045, площею 2.5098 га., за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада. Маньковецька; квартиру загальною площею 66.9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; частки житлового будинку загальною площею 91.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0092, площею 1.6597, за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Гулівська, без зазначення мети такого арешту майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 уточнив мотиви клопотання та усно просив накласти арешт на зазначене вище майно з метою подальшого забезпечення цивільного позову та відшкодування завданих державі збитків, однак своє прохання не конкретизував та не навів доводи на обґрунтування такої позиції.

Разом з тим, аналіз наданих в розпорядження слідчого судді матеріалів, свідчить про те, що слідчим не доведено правових підстав для арешту вищевказаного майна, що на праві власності належить ОСОБА_6 , а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, у кримінальному провадженні №0000103 від 04.04.2016 за ч.3 ст.212 КК України цивільний позов не заявлено, а тому неможливо вирішити питання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову.

Отже, клопотання слідчого про накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, суперечить положенням частини 6 ст. 170 КПК України.

Таким чином, слідчий не обґрунтував сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке необхідно накласти арешт, може бути використане з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

При цьому, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що такі відомості щодо мети забезпечення арешту майна було отримано безпосередньо від слідчого під час судового розгляду, оскільки зміст клопотання слідчого не містить конкретної мети, передбаченої ч.2 ст. 170 КПК України, для досягнення якої у органу досудового розслідування виникла потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Так, згідно вимог частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом з тим, посилання слідчого у клопотанні на норми Кримінального процесуального кодексу України з наведенням їх змісту неможливо визнати за належне виконання вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки з наведеного неможливо дійти однозначного висновку про те, на яких підставах та з якою метою слідчий просить накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, перелік якого наведено вище, що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_6 .

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу розслідувань кримінальних проваджень Слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000103 від 04.04.2016 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 28 грудня 2020 року о 08 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1