Справа № 201/3242/15-к
Провадження № 1-кс/201/1971/2015
У Х В А Л А
18 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зобов`язання посадових осіб Прокуратури Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням про кримінальне правопорушення від 05.01.2015р. вчинене суддею за ст.ст. 364, 375 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
03.03.2015р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зобов`язання посадових осіб Прокуратури Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням про кримінальне правопорушення від 05.01.2015р. вчинене суддею за ст.ст. 364, 375 КК України.

У скарзі адвокат вказує, що 05.01.2015р. ним подано повідомлення до Прокуратури Дніпропетровської області про кримінальні правопорушення, вчинені суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 за ст.ст. 364, 375 КК України. 20.05.52015р. він отримав лист прокуратури, в якому повідомлено, що його звернення розглянуто та відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із відсутність обставин злочину. Вважає, що дане повідомлення не є зверненням, тому просить скаргу задовольнити.

Заявник та його клієнт ОСОБА_4 , з якою укладена угода про надання правової допомоги від 01.09.2014р.. в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили її задовольнити, надавши суду документи, які містяться в матеріалах справи про затвердження мирової угоди. ОСОБА_4 пояснила, що даними документами підтверджується упередженість судді ОСОБА_6 та спонукання протиправним діям боржника ОСОБА_7 який подав заяву про затвердження мирової угоди.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, оскільки повідомлення не містить відомостей про кримінальне правопорушення.

Встановлено наступне. Як вбачається з повідомлення про кримінальне правопорушення, поданого 05.01.2015р. адвокатом ОСОБА_3 прокурору Дніпропетровської області, в ньому захисних вказує, що 19.11.2013р. суддя ОСОБА_6 виніс ухвалу про забезпечення позову, зміст якої суперечить нормам цивільного судочинства, зокрема, за заявою неналежного суб`єкту - боржника, виніс ухвалу про відкриття провадження по справі по затвердженню мирової угоди, не вжив заходів для встановлення обставин справи, а після скасування апеляційної інстанцією ухвали про забезпечення позову лише через 6 місяців закрив провадження у справі. Таким чином, виніс завідомо неправосудне рішення, порушивши норми ст.ст. 119, 120, 121, 127, 151, 153, 207 ЦПК України, Закону України Про судовий збір, що призвело до порушення конституційні права ОСОБА_4 в частині несвоєчасного виконання рішення суду, винесеного на її користь та не отримання стягнутих грошових коштів. Вважав, що суддя своєю ухвалою про відкриття провадження за заявою, яка не відповідає вимога ЦПК України та подальшими діями щодо не направлення документів сторонам, виразив зацікавленість та упередженість при розгляді справи. Тому вважав, що в діях судді ОСОБА_6 містяться ознаки кримінального правопорушення, які кваліфікуються за ст. ст. 364, 375 КК України, та просив внести відомості до ЄРДР.

Листом Прокуратури Дніпропетровської області від 10.02.2015р. № 06/1-3049-12 повідомлено ОСОБА_3 , що його звернення розглянуто та встановлено, що 15.11.2013р. до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_7 про визнання мирової угоди між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , витребування у відділу примусового виконання доказів, зупинення стягнення на підставі виконавчих листів, за якими відкрито виконавчі провадження до вирішення судом питання про визнання мирової угоди. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2013р. відкрито провадження у справі № 203/7718/1 за заявою ОСОБА_7 . У матеріалах справи відсутні докази направлення судом даної ухвали заінтересованій особі - ГУЮ у Дніпропетровській області разом з копією заяви та доданими до неї документами. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013р. заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчих листів № 2-5220/11, за якими відкрито виконавчі провадження № 38845709 та № 38845670. У матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору у розмірі 114,70 грн. за вжиття заходів із забезпечення позову. Разом з тим, у матеріалах справи відсутня заява про забезпечення позову, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України; ухвала суду про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.ст. 151-153 ЦПК України. Ухвалою суду від 25.02.2014р. залучено до участі у справі як зацікавлених осіб ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 .

При ознайомленні з матеріалами наглядового провадження № 05/2-2955-44 ОСОБА_4 03.06.2014р. повідомлено про те, що вона звернулась із заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо дії судді ОСОБА_6 .

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.05.2014р. задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 , скасовано ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013р. Судом апеляційної інстанції зазначено, що районний суд неправильно застосував норми процесуального права.

Зазначено, що звернення не є заявою про кримінальне правопорушення, оскільки в ньому відсутні об`єктивні дані про вчинення кримінального правопорушення та висловлено незгоду із рішенням, яке пов`язане з виконанням функціональних обов`язків суддею при розгляді справи та ухваленні рішення.

Отже, реєстрація заяви у ЄРДР не здійснювалась.

Частиною ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Аналізуючи доводи скаржника, якими останній обґрунтовує наявність факту скоєння злочину, в контексті з вимогами кримінального процесуального кодексу, приходжу до наступних висновків.

Статтею 214 КПК України встановлено можливість звернення осіб до правоохоронних органів, в тому числі органів прокуратури, з заявами про вчинені злочини. Також нормою зазначеної статті визначено обов`язковість внесення заяв та повідомлень саме про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та на ті, що не містять таких. При цьому виходити в такому випадку слід саме зі змісту поданої заяви. Адже, зважаючи на наявність інших форм звернення особи за захистом своїх законних прав та інтересів до правоохоронних органів, а також заходів реагування на їх порушення, передбачених, окрім іншого, Законом України Про прокуратуру, подання саме по собі заяви про злочин, яка за змістом не містить в собі фактів та обставин, що б свідчили про вчинення будь-якою особою кримінального правопорушення, не може бути підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР. В той же час форми реагування на такі заяви, встановлюються іншими нормативними актами, а не КПК України, а тому оскарження цих дій та бездіяльності правоохоронних органів, не повинно здійснювати в порядку ст.303 КПК України.

З повідомлення ОСОБА_3 , яке останній розцінює, як заяву про вчинений злочин, вбачається, що доводи скаржника в цілому, не можуть розцінюватися як вчинений злочин, оскільки процесуальні дії судді при відправленні ним правосуддя не можуть свідчити про вчинення злочину. Крім того, слід зазначити, що можливі наявні порушення суддею норм матеріального чи процесуального права при розгляд справ за участю заявника не є самі по собі злочином та можуть бути підставою для перегляду судових рішень судам вищих інстанцій.

Ця позиція закріплена у ст. 126 Конституції України, яка гарантує незалежність і недоторканість суддів та забороняє вплив на суддів у будь-який спосіб.

Доходячи до такого висновку, суд також керується положеннями Закону України Про судоустрій і статус суддів, якими визначено засади незалежності та самостійності суддів.

Відповідно до ст. 47 вищезазначеного закону, здійснюючи правосуддя суддя є незалежними від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Процесуальні дії судді та постановлені судом рішення перевіряються у процесуальному порядку, позапроцесуальний контроль за розглядом справи та судовими рішеннями не допускається.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повідомила, що вона не зверталася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо оскарження дії судді ОСОБА_6 , оскільки вважала, що комісія не працює. Крім того, апеляційним судом скасована ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013р.

Також, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади, визначено, що оскільки незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійснені правосуддя підкорюється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, суд вважає вимоги заявника не обґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про зобов`язання посадових осіб Прокуратури Дніпропетровської області внести відомостей до ЄРДР за повідомленням про кримінальне правопорушення від 05.01.2015р. вчинене суддею за ст.ст. 364, 375 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1