Справа № 465/6102/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/154/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 465/6102/14-к щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України закрито у зв`язку із звільненням останнього від кримінальної відповідальності. Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишено без розгляду та роз`яснено останній право звернутися з позовом у порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись з ухвалою суду, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу.
У своїй апеляційній скарзі потерпіла просить ухвалу суду щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла покликається на те, що ухвала суду належним чином не обґрунтована та невмотивована і обмежує її права та інтереси як потерпілої.
Звертає увагу, що ОСОБА_5 приховав від суду той факт, що під час розслідування даного кримінального провадження він уникав досудового слідства протягом кількох місяців та переховувався у сільській місцевості, у зв`язку з чим був оголошений в розшук. Проте матеріали досудового розслідування з незрозумілих причин не були передані до суду.
Крім того, потерпіла ОСОБА_9 вказує, що під час розгляду клопотання захисника обвинуваченого про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підсудний разом з своїм захисником умисно приховали від суду факт вчинення обвинуваченим нового злочину, а саме: 06.09.2014 ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду. Про причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу заперечили та просять її залишити без задоволення; думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Між тим зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.
Звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України суд першої інстанції мотивував тим, що з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням терміну перебування обвинуваченого у розшуку, на час подання клопотання до суду минуло більш як п`ять років, та ОСОБА_5 погодився на звільнення від кримінальної відповідальності.
Однак такі висновки суду є передчасними.
Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VІІ від 08.04.2014) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули визначені законом строки. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Кримінальне правопорушення останнім вчинено 03.06.2014.
Діяння обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 12 КК України інкримінований обвинуваченому злочин класифікується, як злочин середньої тяжкості.
30 вересня 2015 року на підставі ухвали Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 оголошено в розшук. 28 січня 2016 року старшим оперуповноваженим Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 виконано вищевказану ухвалу суду та встановлено місце проживання ОСОБА_5 . Вказана обставина була врахована судом першої інстанції.
Проте, судом першої інстанції не взято до уваги, що 06 вересня 2014 року ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України. Вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.10.2014 ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та йому призначено покарання.
Оскільки вчинення злочину середньої тяжкості перериває перебіг давності, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що станом на 18 грудня 2019 року закінчилися строки давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України, є передчасним, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Апеляційним судом встановлено, що станом на 18 грудня 2020 з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України (09.06.2014), минуло більше п`яти років, а також, врахувавши термін перебування обвинуваченого ОСОБА_5 у розшуку та вчинення останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, колегія суддів вважає, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду підтвердив свою згоду на закриття даного кримінального провадження щодо нього з нереабілітуючих підстав у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII.

Цим законом внесено відповідні зміни до ст. 49 КК України. Окрім того, цим законом внесено зміни до ст. 12 КК України, так відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Згідно зі ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 слід задовольнити частково, ухвалу суду скасувати , звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, згідно з ст. 129 КПК України, слід залишити без розгляду та роз`яснити останній право звернення із позовом у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4