Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1765/20
Провадження № 1-кп/945/338/20
Ухвала
Іменем України

30 листопада 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2020 року за № 0000541 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Макінськ Целиноградської області Казахстан, інгуша, громадянина Казахстана, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

28.10.2020 року до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, 09.09. 2020 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у Миколаївському районі Миколаївської області, яка на даній ділянці дороги має по одній смузі у кожному напрямку, з боку м.Одеса у напрямку м.Миколаїв, зі швидкістю приблизно 80-90 км/годину. Рухаючись у вищевказаних умовах, та проїжджаючи 125 км вищевказаної автодороги, водій ОСОБА_4 побачив, що проїзну частину автодороги перетинає собака, після чого в порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України (далі-ПДР), а саме - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а намагався у небезпечний спосіб, не знижаючи швидкості, об`їхати тварину, внаслідок чого допустив виїзд правими колесами автомобіля на праве узбіччя дороги по ходу свого руху. В результаті цього маневру автомобіль, під керуванням ОСОБА_4 , втратив керованість та виїхав на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем PEUGEOT 3008, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по зустрічній смузі руху (смузі свого руху) в напрямку м.Одеса. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля PEUGEOT 3008, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесне пошкодження у вигляді внутрішнього-суглобового перелому лівої променевої кістки, яке могло утворитися від дії тупого твердого предмету, в умовах ДТП (зіткнення двох автотранспортних засобів), при знаходженні в салоні автомобілю та згідно висновку експерта №1091 від 21.09.2020 року відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 ПДР, які згідно висновку автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП №20-1040 від 22.09.2020 року знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП. Водій автомобіля TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 належним виконанням п.12.3 ПДР мав би технічну можливість попередити ДТП.

Вказане діяння підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнав та надав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки він та потерпілий повністю примирилися; жодних претензій у потерпілого до нього не має; він відшкодував завдану шкоду, а саме: потерпілому витрати на лікування останнього; примирення відбулося добровільно без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав та просив суд задовольнити його.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні не заперечував щодо задоволення вказаного клопотання; наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі. Одночасно, надав на адресу суду заяв про закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченого, позицію його захисника, враховуючи думку прокурора та потерпілого, дійшов наступного.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Стаття 46 КК України не містить жодних обмежень в її застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочинів за умови наявності зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у відповідності з роз`ясненнями, що містяться у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року, за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяні збитки, а, отже, наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі ст.46 КК України.

Питання щодо накладеного арешту на вилучені транспортні засоби.
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 від 15.09.2020 року накладено арешт на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.09.2020 року автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 , шляхом заборони будь-кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпілй ОСОБА_6 просив зазначений арешт скасувати.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 надав на адресу суду клопотання про скасування арешт майна, який накладено у кримінальному провадженні. В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_9 від 15.09.2020 року накладено арешт на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.09.2020 року автомобіль марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_10 , шляхом заборони будь-кому здійснювати його відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав та просив суд скасувати арешт майна в порядку, визначеному ст.174 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 не заперечували щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого.

Заслухавши клопотання, думку учасників процесу про вирішення питання щодо скасування арешту майна, суд дійшов наступного.

Положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)
При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За таких обставин, клопотання захисника ОСОБА_5 слід задовольнити, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2020 року на транспортний засіб автомобіль марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2020 року на транспортний засіб автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні визнано:
- автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Вказані речові докази знаходяться на території Спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул.Лагерне Поле,5, м.Миколаїв.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У даному кримінальному провадженні запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись, ст.46 КК України, ст.ст.174, 284, 285, 286, 369-372 КПК України, суд -

ухвалив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2020 року за №0000541 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України закрити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна, який накладено у кримінальному провадженні задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2020 року на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.09.2020 року автомобіль марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 належить ОСОБА_4 скасувати.
Автомобіль марки TOYOTA PRADO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території Спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул.Лагерне Поле,5, м.Миколаїв повернути власнику ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2020 року на вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 09.09.2020 року автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_6 скасувати.
Автомобіль марки PEUGEOT, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на території Спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: вул.Лагерне Поле,5, м.Миколаїв повернути власнику ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1