Провадження № 11-кп/4820/818/20
Справа № 675/1491/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року за № 0000077 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою, продовжено обвинуваченому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізяслав, Хмельницької області, мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 13 лютого 2021 року включно.
Продовжуючи ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.
Непогоджуючись з ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2020 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього з покладенням при цьому на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку захисника, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 має двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягувався, що свідчить про можливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора в повній мірі дотримався цих вимог закону.
Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність доказів, які доводять вину ОСОБА_7 у інкримінованих йому злочинах, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який міцних соціальних зв`язків за місцем проживання не має, розлучений, хоча і має неповнолітніх дітей, однак аліменти на їх утримання не сплачує.
Вищевказані обставини свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, у справі не з`ясовані всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема не допитані обвинувачені, в тому числі ОСОБА_7 .
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики: переховування від суду, з метою уникнення покарання; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.
Посилання захисника на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування від суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - жодним чином не підтверджені, апеляційний суд до уваги не приймає.
Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Окрім того, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ухвали, стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, що стало підставою для продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Що стосується посилання захисника на те, що обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, то колегія суддів не бере до уваги вказані обставини, оскільки такі не є визначальними при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та самі по собі не можуть бути підставою для обрання обвинуваченому іншого, більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 грудня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 13 лютого 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4