КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харцизьку Донецької області, є громадянином України, із середньою освітою, перебуває в цивільному шлюбі, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотанняслідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, до 08 січня 2021 року включно.

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що заявлені ризики не зменшились і виправдовують продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки слідчим та прокурором наведено відомості про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, покарання за яке передбачає від семи до десяти років позбавлення волі, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, а тому, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення) із застосуванням електронного засобу контролю.
Сторона захисту посилається на порушення права підозрюваного на захист, з тих підстав, що в порушення вимог ч. 3 ст. 295 КПК України, стороні захисту не було надано 5 днів, з момент отримання копій клопотання, для подання заперечень.
Захисник також вказує на відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та зазначає, що ОСОБА_11 перебуває в цивільному шлюбі, хоча не офіційно, але працює в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва».

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006791 від 09 жовтня 2020 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КК України, а саме: у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

14 жовтня 2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжнийзахід у вигляді тримання під вартою до 08 грудня 2020 року, включно.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0006791 від 09 жовтня 2020 року продовжено до трьох місяців.

26 листопада 2020 року слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, до 08 січня 2021 року включно.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.

Зокрема, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 підтверджується: повідомленням КМБСМЕ від 09.10.2020 №011-3949-2020 згідно якого встановлено, що причиною смерті потерпілого стала черепно-мозкова травма (крововиливи під оболонку головного мозку); протоколом огляду місця події від 08 жовтня 2020 року; протоколами допиту свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом обшуку від 12 жовтня 2020 року, в ході якого виявлено та вилучено речові докази; та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Також, слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання. Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні необхідно: завершити проведення судово-медичних експертиз, криміналістичної експертизи зброї та боєприпасів, молекулярно-генетичної експертизи та інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без яких неможливо об`єктивно встановити всі обставини вчинення кримінального правопорушення та завершити досудове розслідування, виконати вимоги ст.ст. 283, 290, 291 КПК України, а також виконати інші процесуальні та слідчі (розшукові) дії, необхідність в яких виникне в ході досудового розслідування.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Що стосується доводів сторони захисту про, те, що ОСОБА_6 перебуває в цивільному шлюбі, не офіційно працевлаштований в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», що на йог думку є підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не є визначеними законом підставами для скасування ухвали слідчого судді та застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
Щодо порушення права підозрюваного на захист з тих підстав, що згідно ч. 3 ст. 295 КПК України не було надано 5 днів стороні захисту, з моменту отримання копій клопотання, для надання заперечень, то вказане не свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 . Крім того, в матеріалах справи міститься акт, складений в присутності понятих, про відмову ОСОБА_6 від підпису та отримання клопотання про продовження строку тримання під вартою до трьох місяців від 27 листопада 2020 року (а.с.92).
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_9 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, до 08 січня 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6611/2020
Єдиний унікальний номер 761/38971/20
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_15
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1