КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

28 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року та ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 29 травня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0000366 від 16.09.2018 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в сел. Артемівка Кегичівського району Харківської області, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого: 1) 17.06.2002 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 2) 19.07.2005 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 3) 30.08.2005 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 1ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавленні волі; 4) 28.01.2010 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до штрафу у розмірі 850 гривень; 5) 29.07.2010 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 186 КК України, на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки, за постановою Іванківського районного суду Київської області від 19.04.2011 року, звільнення від відбування покарання скасоване; 6) 23.12.2016 вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України, на 6 місяців арешту; 7) 12.04.2019 вироком Іванківського районного суду Київської області із змінами, внесеними ухвалою Київського апеляційного суду від 11.06.2019 року, за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ст. 198, ч. 3 ст. 298 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі;8) 26.11.2019 вироком Бородянського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1, 2 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, на 6 років позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, ч. 2 ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком і покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 26.11.2019 року, визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 1 (один) місяць.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 1766 грн.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

В ніч з 14.09.2018 року на 15.09.2018 року, приблизно о 02 годині ночі, ОСОБА_5 таємно, повторно, з проникненням у приміщення, вчинив крадіжку з території господарства, що по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 спортивних велосипедів: Formula Gallo 24 червоного кольору та Comache Niagara FSM зелено-чорного кольору.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7375 гривень.

Крім того, 12.10., 13.10., 14.10.2018 року, у нічний час, ОСОБА_5 , разом з невстановленими під час досудового розслідування особами, з господарського приміщення, що неподалік магазину Гермес по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 , таємно, повторно, з проникненням у приміщення, здійснили крадіжку бувших у використанні акумуляторних батарей, по 10 акумуляторних батарей що ночі в період часу з 12.10.2018 року по 14.10.2018 року, загальною кількістю 30 штук, в тому числі неробочу акумуляторну батарею марки Lion Ca 60 Ah 520 A 12 V та марки Energy Box 60 Ah 510 A (EN) 12 V, вартість яких згідно висновку експерта № 12-2/937 від 23.11.2018 року становить 336 гривень, кожна.

В результаті спільних злочинних дій ОСОБА_5 та невстановлених під час досудового розслідування осіб, потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 672 гривні.

Крім того, в ніч з 27.10.2018 року на 28.10.2018 року, приблизно о 02 годині ночі, таємно, повторно, з проникненням у приміщення, ОСОБА_5 здійснив крадіжку з господарського приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_10 , звідки викрав: 14 пляшок соняшникової олії, об`ємом 1 літр кожна пляшка, торгової марки Добра, вартістю 27 гривень за пляшку; 4 пляшки горілки торгової марки Козацька Рада, об`ємом 0,7 літра кожна, вартістю 130 гривень за пляшку; 6 залізних банок горошку торгової марки Бабусин, об`ємом 420 грамів кожна, вартістю 25 гривень за одну банку; 2 пляшки мінеральної води Миргородська, об`ємом 1,5 літра кожна, вартістю 20 гривень за одну пляшку; 1 пляшку напою Кока-Кола, об`ємом 2 літра, вартістю 30 гривень. Все викрадене вище з господарського приміщення, ОСОБА_5 склав до знайденої ним у приміщенні валізи чорного кольору марки Glamour Royal, вартістю 129 гривень 83 копійки, та залишив місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1247 гривень 83 копійки.

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить переглянути вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року в частині призначеного покарання, а саме зменшити строк покарання. Просить врахувати його щире каяття, строк відбутого покарання, наявність двох неповнолітніх дітей та батьків інвалідів.

Також, ухвалою даного суду від 29 травня 2020 року задоволено клопотання в.о. начальника Державної установи "Київський слідчий ізолятор" про уточнення дати початку строку відбування покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженого вироком Іванківського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України та постановлено строк покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту затримання, а саме з 29 січня 2019 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, поданій на цю ухвалу, просить змінити ухвалу Іванківського районного суду Київської області відносно початку строку відбування покарання, оскільки в ухвалі не зазначено строк відбуття покарання з 1 лютого 2017 року по 20 серпня включно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та просив залишити їх без задоволення, а рішення суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Що стосується незгоди обвинуваченого з ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 29 травня 2020 року слід вказати наступне.

Зі змісту п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України та п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд який ухвалив вирок розглядає клопотання (подання) з вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Місцевий суд перевіряючи клопотання в.о. начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор" встановив, що на час ухвалення вироку судом першої інстанції 20 березня 2020 року до ОСОБА_5 запобіжні заходи не застосовувалися, а по іншому кримінальному провадженні, за який засуджено Бородянським районним судом Київської області, ОСОБА_5 було затримано 29 січня 2019 року. Тому початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі, коли обвинувачений, до винесення вироку не перебував під вартою, обчислюється з моменту приведення вироку у виконання, тобто з часу його затримання. Відповідно до протоколу ОСОБА_5 було затримано 29 січня 2020 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання в.о. начальника ДУ "Київський слідчий ізолятор", оскільки строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 необхідно відраховувати саме з моменту його затримання, тобто з 29 січня 2020 року.

Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі (уточнені в судовому засіданні апеляційного суду) про те, що в ухвалі не зазначено строк відбуття покарання з 1 лютого 2017 року по 20 серпня включно, що є підставою для зміни ухвали та зарахування йому строку попереднього ув`язнення день за два є безпідставними.

По перше це не було предметом розгляду клопотання в.о. начальника Державної установи "Київський слідчий ізолятор".

По друге, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 в справі №663/537/17 (провадження №13-31кс18) якщо особа вчинила злочин з 24.12.2015 по 20.06.2017, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015.

При цьому, кримінальні правопорушення за цим вироком та вироком Бородянського районного суду Київського області від 26.11.2019 року вчинені після 20.06.2017 року, тому в даному випадку не може йти мова про застосування ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015.

Що стосується ухваленого судом першої інстанції вироку, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_5 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом, раніше неодноразово судимий, не одружений, не працює, схильний до вчинення правопорушень.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він щиро кається у вчиненому, має двох неповнолітніх дітей та батьків інвалідів, на переконання колегії суддів, з урахуванням тяжкості злочину та особи винного не дають достатніх підстав для висновку про можливість застосування більш м`якого покарання, оскільки останній будучи раніше судимим за корисливі злочини на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив вчинивши новий злочин проти власності, що свідчить про не усвідомлення власної протиправної поведінки та її наслідків.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 та ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 29 травня 2020 року залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 20 березня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000366, внесеному 16.09.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. ч. 1, 4 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України та ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 29 травня 2020 року, якою уточнено дату початку строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 а й л о Т. М. Ю д е н к о