Справа № 645/4981/20
Провадження № 1-кп/645/375/21
В И Р О К
Іменем України

21 січня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
за участю потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000628 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Попасна, Луганської області, громадянина України, не судимого, не одруженого, працюючого на посаді фахівця з внутрішньої логістики ПрАТ «Філіп Морріс Україна», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и в:

29 травня 2020 року приблизно о 07.40 год. ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 та рухався по Кільцевій дорозі в м.Харкові в напрямку пр. Московського зі швидкістю 90 км/год. У районі повороту на селище Вільхівка по Кільцевій дорозі ОСОБА_8 проявив неуважність, діючи необережно, не переконався в безпеці своїх дій, своєчасно не зменшив швидкості руху, не зупинив автомобіль, яким керував, чим порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ DAEWOO TF699P» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який стояв на повороті на с. Вільхівка по Кільцевій дорозі з увімкненим покажчиком лівого повороту в межах своєї смуги руху.

У результаті зіткнення пасажир автомобілю «ЗАЗ DAEWOO TF699P» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/439-А/20 від 11 липня 2020 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, а саме: закрита травма живота: розрив селезінки, розрив кореня брижі тонкої кишки, гематома кореня брижі товстої кишки, внутрішньочеревна кровотеча; а також середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме: закритий вивих лівого стегна, закритий краєвий перелом лівої вертлюгової западини, закритий перелом правої вертлюгової западини, перелам лонної та сідничної кісток зліва без зміщення, закритий перелом бічних мас крижа справа, перелом поперекових відростків 4 і 5 поперекових хребців справа і 4 поперекового хребця зліва.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 7/1110/1111СЕ-20 від 11 серпня 2020 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 є невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 визнав вину в повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що 29 травня 2020 року приблизно о 07.40 год. він керував технічно справним автомобілем «Ford Focus» д.н.з.. НОМЕР_1 та рухався по Кільцевій дорозі в м.Харкові в бік мікрорайону Рогань. Попереду в його смузі руху їхав вантажний автомобіль, а оскільки йшов дощ, то бруд від коліс останнього постійно потрапляв на лобове скло автомобіля «Ford Focus». Коли вантажний автомобіль перестроївся в іншу полосу руху, то ОСОБА_8 побачив автомобіль «ЗАЗ DAEWOO», який стояв на повороті на с. Вільхівка по Кільцевій дорозі з увімкненим покажчиком лівого повороту в межах своєї смуги руху, і відбулося зіткнення передньої частини автомобілю «Ford Focus» із задньою частиною автомобілю «ЗАЗ DAEWOO».

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що вранці 29 травня 2020 року він їхав на задньому пасажирському сидінні автомобілю «ЗАЗ DAEWOO». Виїхали на Кільцеву дорогу, повернули направо в бік мікрорайону Рогань і зупинилися на повороті на с. Вільхівка з увімкненим покажчиком лівого повороту, коли відбулося зіткнення. Перед цим за 600-700 метрів вони обігнали вантажний автомобіль.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердив свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, останні правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав можливим, з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та потерпілого і дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо судових витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає доведеною.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності до положень ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки останній визнав свою провину, висловлював жаль з приводу вчиненого, та добровільне відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, згідно вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю роботи в ПрАТ «Філіп Морріс Україна» характеризується позитивно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, неумисну форму вини, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого і його позицію щодо визнання вини.

Окрім того, суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання, в даній справі не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 69-1 КК України.

Суд вважає, що характер допущених обвинуваченим порушень ПДР України та наслідки таких дій, які виразилися в отриманні потерпілим значних тілесних ушкоджень, мають значення при виборі заходу примусу та для забезпечення його мети, в зв`язку із чим призначення ОСОБА_8 основного покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як засудженим, так й іншими особами.
Закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо неможливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність з користування таким правом, має значення при визначенні можливості добиратися до місця роботи. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
При цьому думка потерпілого, який просив пом`якшити обвинуваченому покарання, разом із іншими обставинами справи враховується судом при призначенні покарання та при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_8 від його відбування, проте не є визначальною для суду при вирішенні питання про призначення додаткового покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху.
Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому основне покарання у вигляді позбавлення волі та додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, раніше не засуджувався, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є неумисним злочином, враховуючи позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування ним основного покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Підстав для застосування обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 76 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 03 червня 2020 року у межах кримінального провадження № 0000628 за ч. 1 ст. 286 КК України, було накладено арешт на автомобіль «Форд фокус» р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , на автомобіль «ЗАЗ Деу TF699Р» р.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 .

Арешт майна підлягає скасуванню, оскільки майно обвинуваченого, на яке він накладений, не підлягає спеціальній конфіскації, судом не призначене покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 374, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід Держави судові витрати за проведення у кримінальному провадженні № 0000628:

судової автотехнічної експертизи № 7/979 СЕ-20 від 22.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/980 СЕ-20 від 23.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/981 СЕ-20 від 23.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/982 СЕ-20 від 23.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/983 СЕ-20 від 22.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/984 СЕ-20 від 22.07.2020 року в сумі 653, 80 грн.;

судової автотехнічної експертизи № 7/1110/1111СЕ-20 від 11.08.2020 року в сумі 1961, 40 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 03 червня 2020 року (справа № 953/8611/20, н/п 1-кс/953/4361/20) на автомобіль «Форд фокус» р.н. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 03 червня 2020 року (справа № 953/8611/20, н/п 1-кс/953/4360/20) на автомобіль «ЗАЗ Деу TF699Р» р.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1