Справа № 308/1729/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/15/20 за зміненою апеляційною скаргою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 05. 2017.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, тимчасово не працюючий, неодружений, із середньою спеціальною освітою, раніше судимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 383 КК України до покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 384 КК України до покарання у виді 06 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_8 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання терміном на 01 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03. 06. 2016, яким затверджено угоду про визнання винуватості від 26. 05. 2016, укладену між обвинуваченим ОСОБА_8 та прокурором ОСОБА_9 , яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., ухвалено виконувати самостійно.
Речові докази у кримінальному провадженні № 0000321, а саме: матеріали кримінального провадження за № 0000301 від 04. 02. 2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
-2-

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 04. 02. 2017, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 45, що по вулиці Джамбула в місті Ужгороді, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст. 383 КК України «Завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину», попередньо знаючи, що відносно нього не вчинялось жодного злочину, умисно, завідомо неправдиво повідомив слідчому слідчого відділу Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 про вчинення відносно нього злочину - грабежу, поєднаного з насильством та за попередньою змовою групою осіб, який передбачений ст. 186 ч. 2 КК України, а саме повідомив, що: «04. 02. 2017 близько 00 год., троє невстановлених осіб чоловічої статі, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , підійшли до нього, збили його з ніг, поваливши на землю при цьому відкрито відібрали в нього з кишень 1000 грн. та мобільний телефон марки «Нокія», сірого кольору, чим спричинили йому матеріального збитку на суму, яка на даний час встановлюється».
Вказане вище завідомо неправдиве повідомлення громадянина ОСОБА_8 про вчинення злочину було оформлено протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, яке він підтвердив своїм підписом та яке було зареєстровано в «журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області» під № 2328 від 04. 02. 2017. Проте, як встановлено в ході досудового розслідування вказаного злочину відносно громадянина ОСОБА_8 не вчинялось.
Крім того, ОСОБА_8 04. 02. 2017, знаходячись в приміщенні адміністративної будівлі Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області, що по вул. Гагаріна, 10 А в м. Ужгороді, будучи судимим за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03. 06. 2016 за ч. 1 ст. 205 КК України до сплати штрафу у розмірі 17 000 грн., який набрав законної сили 05. 07. 2016, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, будучи попереджений про кримінальну відповідальність за вчинення злочину передбаченого ст. 384 КК України «Завідомо неправдиве показання», умисно надав завідомо неправдиві покази уповноваженій на те особі, а саме слідчому СВ Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 , щодо вчинення проти нього злочину - грабежу, поєднаного з насильством та за попередньою змовою групою осіб, який передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме повідомив про те, що: «04. 02. 2017 близько 00 год., троє невстановлених осіб чоловічої статі, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , підійшли до заявника ОСОБА_12 , збили його з ніг, поваливши на землю при цьому відкрито відібрали в нього з кишень 1000 грн. та мобільний телефон марки «Нокія», сірого кольору, чим спричинили заявнику матеріального збитку на суму, яка на даний час встановлюється». Вказане вище завідомо неправдиве показання громадянина ОСОБА_8 було оформлено протоколом допиту потерпілого від 04. 02. 2017, яке він підтвердив своїм підписом та яке було додано до матеріалів кримінального провадження №0000301 та як встановлено в ході досудового розслідування громадянин ОСОБА_8 умисно надав завідомо неправдиві показання уповноваженій на це особі, які були належним чином процесуально оформлені, відповідно до встановленого законом порядку.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію діянь обвинуваченого, вказує на неправильне застосування судом першої закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 384 КК України, яке є недостатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Просить вирок суду від 16. 05. 2017 в частині призначення ОСОБА_8 покарання скасувати та

-3-

ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч. 1 ст. 384 КК України один рік шість місяців обмеження волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді одного року шість місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом одного року не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 3, 4 ст. 76 КК України. В решті вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

У зміненій апеляційній скарзі перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16. 05. 2017 стосовно ОСОБА_8 скасувати та звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Необхідність прийняття такого рішення прокурор мотивував тим, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України , ОСОБА_8 вчинив 04. 02. 2017, тобто на час розгляду справи апеляційним судом закінчились, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, промову прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України визнав повністю, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_8 та дослідженням даних про його особу, а також дослідив зібрані органом досудового розслідування матеріали. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленню порядку їх дослідження, роз`ясненні сторонам наслідків такого розгляду, судом першої інстанції дотримано вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження не перевіряються.
Діяння ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України кваліфіковано правильно, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину та завідомо неправдиві показання потерпілого під час здійснення досудового розслідування.
Приймаючи до уваги те, що прокурором змінено апеляційній вимоги та висловлено прохання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що такі доводи апеляційної скарги є слушними з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального

-4-

проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19. 11. 2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з відповідним проханням.
Суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26. 02. 2019 у справі № 309/1201/15-к).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України 04. 02. 2017. Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України є кримінальним проступком, тобто передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України нетяжким злочином, тобто передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад три роки з дня вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених, як ч. 1 ст. 383, так і ч. 1 ст. 384 КК України. Протягом цього строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.
За змістом ст. ст. 284 - 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08. 11. 2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

-5-

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.
Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

змінену апеляційну скаргу першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатській області від 16. 05. 2017 щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_8 обвинуваченого за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді