ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/952/20 Справа № 203/2104/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про арешт майна, та накладено арешт на нерухоме майно з забороною розпоряджатися та користуватися майном, що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_10 , а саме:
-квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2400, посвідченого 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 ;
-приміщення художньої майстерні у будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 776, посвідченого 06 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 ;
-квартиру АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1657, посвідченого 06 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 .

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя послався на те, що клопотання слідчого обґрунтоване, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешту на вказане вище нерухоме майно, зареєстроване за підозрюваним на праві власності з зазначенням згідно п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України про заборону розпоряджатися та користуватися вказаним нерухомим майном.
Не погоджуючись з цим рішенням слідчого судді, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали було отримано лише 03 липня 2020 року.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя визначив спосіб накладення арешту на майно без урахування цих вимог кримінального процесуального закону, враховуючи, що накладення такого обмеження як користування майном жодним чином не обгрунтовувалося матеріалами клопотання, а ні слідчий, а ні прокурор не наводили підстав, що у разі користування зазначеним нерухомим майном це може призвести до приховування, втрати, зникнення тощо.
Також вказує, що слідчий суддя не врахував під час прийняття рішення розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Заборона користування квартирою АДРЕСА_1 призводить до втрати фактичного місця мешкання ОСОБА_10 , оскільки за місцем прописки останній не мешкає з 2012 року, там мешкає інша родина ОСОБА_14 разом з малолітньою дитиною, умови для проживання сторонньої особи, а саме ОСОБА_10 - відсутні, відповідно до пояснень ОСОБА_15 власниці домоволодіння по АДРЕСА_4 . Крім того, враховуючи ту обставину, що власниця зазначеного домоволодіння не перебуває у жодних родинних зв`язках із ОСОБА_10 , в будь-який час вона може зняти його з реєстрації. Таким чином, у разі внесення застави ОСОБА_10 буде позбавлений взагалі права на житло.
В даному випадку заборона користування нерухомим майном є невиправдано обтяжливим способом та буде надмірним втручанням в права та інтереси власника майна і не є виправданим на етапі досудового розслідування, враховуючи, що арешт накладено ще й шляхом заборони розпорядження, що полягає у забороні його відчуження, яке само по собі відповідає меті збереження майна у разі, якщо в майбутньому суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, в матеріалах клопотання й у самому судовому рішенні не зазначено, в якому стані на даний час перебувають квартира АДРЕСА_1 , приміщення художньої майстерні у будинку АДРЕСА_2 , квартира АДРЕСА_3 , а саме наявність комунікацій, стан водопровідних труб, чи не знаходяться вони в аварійному стані, що може створювати загрозу залиття інших приміщень; газопровід перекритий з опломбуванням чи ні, наявність чи відсутність газових приладів, що є вкрай небезпечним для життя та здоров`я мешканців будинків у разі залишення квартир без нагляду; чи забезпечена схоронність майна щодо проникнення невідомих осіб до квартир шляхом злому дверей тощо.
Вважає, що на даному етапі досудового розслідування потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як позбавлення права користування.
Заслухавши суддю, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до наданих матеріалів, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт копію ухвали слідчого судді отримав 03.07.2020 року, що підтверджується розпискою (а.п.60), при цьому апеляційна скарга була подана до суду 06.07.2020 року, що підтверджується конвертом (а.п.74), тобто протягом 5-денного строку з дня отримання копії ухвали, а тому апеляційна скарга є такою, що подана в строк, передбачений КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Колегією суддів встановлено, що слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 06.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за фактом того, що в період з 20.06.018 року по 18.10.2019 року ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи із ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також іншими особами, під приводом продажу нових транспортних засобів за заниженою вартістю, у дійсності не маючи їх у наявності, шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , на загальну суму 2 293 575 грн.
23.06.2020 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , приміщення художньої майстерні у будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), квартира АДРЕСА_3 належать ОСОБА_8 на праві власності (а.п. 34, 42, 45).

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення на підставі п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешту на вказане вище нерухоме майно, зареєстроване за підозрюваним на праві власності з зазначенням згідно п.4 ч.5 ст.173 КПК України про заборону розпоряджатися та користуватися вказаним нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в цьому випадку на нерухоме майно, яке належить підозрюваному, рішенням слідчого судді було цілком обґрунтовано, з дотриманням вимог закону накладено арешт, з метою забезпечення конфіскації майна, і доводи апеляційної скарги такого висновку не спростовують.

Разом з тим, аналізуючи викладені в ухвалі слідчого судді обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що ані слідчим в своєму клопотання, ані прокурором в судовому засіданні не наведено достатніх підстав, які б обґрунтовували необхідність арешту квартири АДРЕСА_1 шляхом заборони власнику користування ним з огляду на приписи норми ч.12 ст.170 КПК України про те, що заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
З урахуванням наведеного, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_7 - задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року скасувати з постановленням нової ухвали судом апеляційної інстанції на підставі ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді - задовольнити.

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт,- ОСОБА_8 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000112 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження.

Накласти арешт на приміщення художньої майстерні у будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), квартиру АДРЕСА_3 , належні ОСОБА_8 , шляхом заборони розпорядження та користування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4