Справа № 308/8492/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2020 року м. Ужгород
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куштановиця, Мукачівського району, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України такого, що вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
Із клопотання слідчого слідчого відділу розслідування в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 вбачається, що в період з листопада 2019 року по 25 серпня 2020 року, ніде непрацюючий мешканець с. Куштановиця, Мукачівського району ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, пред`явив незаконну протиправну вимогу гр. ОСОБА_7 про передачу йому 20 000 гривень, в якості розрахунку за отримання останнім для реалізації кондитерських виробів (печева) від громадянина ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_2 , при цьому погрожуючи вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, в разі не передачі йому обумовленої суми грошових коштів потерпілим.
05.03.2020 року, ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я у м. Мукачево, передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 2000 гривень.
В свою чергу, як вказує у клопотанні слідчий, ОСОБА_7 , побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою який усвідомлював , що ОСОБА_7 його не уповноважував на керування наведеним вище транспортним засобом, умисно перегнав його за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_1 де зберігав до 19.08.2020 року.
21.08.2020 року о 21 годині ОСОБА_5 знаходячись на території супермаркету «Сільверленд», що в м. Мукачево по вулиці Томаса Масарика, 19, реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом погроз вбивством та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень отримав від потерпілого ОСОБА_7 , який був залучений до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі спеціального слідчого експерименту, грошові кошти в сумі 5000 гривень, як частину суми яку вимагав.
25.08.2020 року о 18 год. 35 хв., ОСОБА_5 , реалізуючи свої злочинні наміри направлені на незаконне збагачення, шляхом протиправного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер свої дій знаходячись поблизу супермаркету «Сільверленд», що за адресою м. Мукачево, вул. Масарика, 19, в черговий раз отримав від потерпілого ОСОБА_7 , який був залучений до проведення негласної слідчої (розшукової) дії у формі спеціального слідчого експерименту грошові кошти у сумі 7000 гривень, однак зразу ж після передачі грошових коштів був викритий та затриманий працівниками поліції та поміщений до ІТТ №1 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
26 серпня 2020 року о 15.00 годині ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.
У клопотанні слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідкі ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_5 від 25.08.2020 року; протокол проведення огляду аудіозаписів наданих потерпілим ОСОБА_7 ; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які на даний час не розсекречені; іншими матеріалами кримінального провадження.
Метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зокрема, слідчий у клопотанні зазначає, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_5 є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.189 КК України на строк до 7 років, за ч.2 ст. 289 КК України на строк до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та тих, що будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_7 , а тому будучи на волі він зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до нього. Крім цього, як зазначає у клопотанні слідчий, ОСОБА_5 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_5 зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які вже залучені та будуть залучені у даному кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз.
Також ОСОБА_5 знаходячись на волі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Так, будучи на волі, ОСОБА_5 й надалі матиме можливість вчиняти насильницькі дії відносно ОСОБА_7 . Крім цього, враховуючи відсутність офіційної роботи та легальних доходів у ОСОБА_5 , спосіб кримінального правопорушення (насильство), наявні підстави вважати, що останній будучи на волі може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене слідчий у клопотанні просить застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_12 підтримали подане клопотання, при цьому прокурор зазначив, що ризики передбачені ст. 177 КПК України наведені у клопотанні є реальними та обґрунтованими, а тому. просив задовольнити клопотання у повному обсязі з підстав викладених у ньому.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні вказала, що підозра оголошена ОСОБА_5 є необгрунтованою, просила застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначила, що ОСОБА_5 є порядним сімянином , має на утриманні неповнолітніх дітей та за місцем проживання характеризується позитивно.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що дійсно знайомий з потерпілим ОСОБА_7 та просив останнього повернути кошти , які нібито він винен його другу ОСОБА_8 . Зазначив, що на адресу ОСОБА_7 висловлював певні погрози, однак, реального наміру на заподіяння ушкоджень здоровя потерпілому не мав.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.08.2020 року, ОСОБА_5 , затримано 25.08.2020 року о 18 год. 35 хв. копію якого додано до матеріалів клопотання.
26.08.2020 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується, зокрема заявою про вчинення кримінального правопорушення громадянина ОСОБА_7 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_5 від 25.08.2020 року; протокол проведення огляду аудіозаписів наданих потерпілим ОСОБА_7 ; матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які на даний час не розсекречені.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст.189 КК України на строк до 7 років, за ч.2 ст. 289 КК України на строк до 8 років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, Європейський Суд з прав людини у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні, оскільки, кримінальне правопорушення, передбачені частиною 2 статті 189 та ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами.
Слідчий суддя при розгляді клопотання враховує, що підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України кваліфікуючими ознаками яких є вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на обставини є підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинені ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаних злочинів, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що на даний час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.
Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .. Крім того, підозрюваний знайомий з потерпілим у даному кримінальному провадженні, а тому існує ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого з метою зміни його показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про імовірність наявності ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_5 ..
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками для конкретних осіб, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Також, слідчим суддею береться до уваги і те, що сам злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , зокрема за ч. 2 ст. 189 КК України, стосується вимагання з погрозами насильства над потерпілим, погрозою вбивства, та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що в свою чергу є порушенням громадської безпеки не тільки потерпілого у даному кримінальному провадженні, але й суспільства вцілому. Громадська безпека є елементом, складовою національної безпеки України, яка визначається в Законі України "Про основи національної безпеки України" як захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства і держави, за якої забезпечуються сталий розвиток суспільства, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних та потенційних загроз національним інтересам. Зазначений вид злочину щодо вимагання вчиненого групою осіб та відповідно співучасть у такому злочині має суспільний інтерес.
Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.
Крім цього, слідчий суддя вважає, що за допомогою застосування до ОСОБА_5 , заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
При розгляді клопотанні встановлено, що підозрюваний був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом, складеним уповноваженою на те особою, з підстав, визначених процесуальним законом, обставин визначених ч. 5 ст. 206 КПК України не встановлено.
Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_5 , те що він є одруженим, має на утриманні неповнолітніх дітей, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів мінімальної заробітної плати.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У разі внесення застави, на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту - с. Куштановиця, Мукачівського району, Закарпатської області, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куштановиця, Мукачівського району, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України такого, що вважається не судимим, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання з 18 год. 35 хв. 25 серпня 2020 року.
Встановити строк дії ухвали до 23 жовтня 2020 року включно.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_5 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту - с. Куштановиця, Мукачівського району, Закарпатської області, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 жовтня 2020 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01.09.2020 року о 16 год. 25 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1