Провадження № 11-кп/4820/324/20
Справа № 688/1239/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000350, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 березня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хабаровськ Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 2856 грн. 96 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 30 березня 2018 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу домоволодіння №15 по провулку Сергія Оврашка, в місті Шепетівці Хмельницької області під час суперечки, що виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, умисно, в присутності ОСОБА_11 , наніс їй один удар кулаком правої руки у ділянку грудної клітки, внаслідок чого остання впала спиною на бетонне покриття та вдарилась потилицею до нього. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, ОСОБА_9 послідовно наніс ОСОБА_7 , яка лежала на бетонному покритті, один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва, один удар кулаком лівої руки в ділянку шиї справа та один удар правою ногою в ділянку лівого передпліччя, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та двох синців на задній поверхні лівого передпліччя, синця на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Свої вимоги аргументує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим.
Зазначає, що судом першої інстанції не були належним чином досліджені обставини справи, не дано оцінку фактичним обставинам події.
Вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що на досудовому слідстві порушено його право на захист, так як захисника залучили на момент пред`явлення йому підозри.
Звертає увагу на порушення змагальності сторін в ході судового розгляду справи, так як майже всі обґрунтовані клопотання захисту залишилися без задоволення, також не були досліджені документи, які надані захистом, що свідчить про неповноту судового розгляду.
Вказує на невідповідність показань свідків, даних ними під час досудового та судового слідства, викладеним у вироку суду показанням, а також на невідповідність місця та часу вчинення кримінального правопорушення.
Наголошує, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.125 КК України, та вважає, що у суду першої інстанції були всі підстави для закриття кримінального провадження, оскільки ним доведено відсутність події та складу кримінального правопорушення.
Вважає ОСОБА_9 , що судом першої інстанції не усунуті сумніви його винуватості, не здобуто переконливих доказів його причетності до скоєного, а висновки суду базуються на показаннях прямо зацікавлених свідків.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор та потерпіла просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без зміни, посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, потерпілу та її представника, прокурора щодо законності та обґрунтованості судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні, доведеності та переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за обставин встановлених та викладених у вироку, ґрунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах, досліджених в ході судового розгляду на предмет відповідності їх вимогам належності та допустимості, зокрема, на:
-показаннях потерпілої ОСОБА_7 про те, що 30 березня 2018 року разом з онукою ОСОБА_11 вони прибирали на подвір`ї. Вона побачила ОСОБА_9 , який тягнув «брилу», в зв`язку з чим зробила йому зауваження. У відповідь він вдарив її рукою в груди, від чого вона впала на бетонне покриття та вдарилася головою, він наніс їй один удар рукою в щелепу, а іншою рукою в іншу сторону обличчя. Щоб уникнути ударів закрилась руками, а він вдарив її ногою в ключицю. Конфлікт розпочався близько 13 години, поблизу хвіртки, вона перебувала в проході хвіртки, а обвинувачений знаходився на дорозі. Припускає, що, захищаючись, могла схопити обвинуваченого за палець. В конфлікт втрутилась онучка і забрала її до будинку, потім прибігли донька і зять, які в цей час були вдома, і викликали швидку допомогу. Карета швидкої допомоги приїздила двічі, першого разу їй нормалізували артеріальний тиск, а вдруге - госпіталізували до лікарні, бо у неї сильно боліла голова й піднявся тиск. В лікарні їй обстежували голову, проводили МРТ, призначили лікування. Спочатку перебувала на лікуванні у кардіологічному відділенні, а потім лікувалась в травматологічному відділенні. Повідомляла лікарям швидкої та кардіологу, що її побили. Експерту повідомила, що болить голова, оскільки вдарилась до бетонного покриття. Спростувала показання обвинуваченого, зазначивши, що у її віці не можливо потрапити у будинок через вікно, без допомоги стільця, оскільки вікна розташовані надто високо. Ствердила, що раніше між ними були конфлікти через земельну ділянку. Зазначила, що внаслідок отриманих побоїв перенесла фізичний біль та страждання, тривалий час змушена була лікуватись, крім того, їй було соромно, що її побив сусід, оскільки ніколи не була побитою;
-показаннях свідка ОСОБА_11 , яка показала, що є студенткою, однак захворіла, тому залишилася вдома в м. Шепетівці. 30.03.2018 року була у бабусі ОСОБА_7 , близько обіду почула на вулиці сварку, виглянула і побачила, що сварилися бабуся з сусідом. Бабуся знаходилася на подвір`ї біля хвіртки, а ОСОБА_9 на вулиці біля хвіртки. Під час сварки він вдарив бабусю правою рукою в грудну клітку, від удару вона впала на бетонне покриття, а обвинувачений продовжував її бити, наніс удар в шию та правою ногою в ліву руку. Бабуся прикривалась, та, захищаючись вдарила його правою рукою. Зазначила, що не підходила близько до них, бо боялась ОСОБА_9 , а почала кричати, щоб він припинив бити бабусю. Коли ОСОБА_9 відійшов, забрала бабусю до будинку, мати викликала швидку допомогу, бо у бабусі був високий тиск. Пізніше знову викликали швидку, яка госпіталізувала бабусю до лікарні в кардіологічне відділення, оскільки був ризик інсульту;
-показаннях свідка ОСОБА_12 про те, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_7 та проживає поруч, через дорогу від неї. 30.03.2018 року з 12 години до 13 години була вдома разом з чоловіком, а донька ОСОБА_13 допомагала бабусі прибирати подвір`я. Почувши крик, оскільки було відкрите вікно, виглянула у вікно з другого поверху і побачила, як ОСОБА_9 , зігнувшись над матір`ю, наносив їй удари руками в обличчя та ногою. Мама, обороняючись, вдарила його рукою в обличчя. В цей час її донька була за кутом будинку, просила ОСОБА_9 , щоб той зупинився. Коли спустилась до матері, то ОСОБА_9 вже втік, вона викликала швидку допомогу. Її чоловік ОСОБА_14 теж був в цей час вдома, бо працює позмінно. Разом з нею бачив події, оскільки прибіг на її крик. Маму госпіталізували у лікарню, вона її супроводжувала. Зазначила, що у приймальному відділенні маму оглянув травматолог, спочатку вона лікувалася в кардіології, бо був високий тиск. Підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що бачила його разом з його донькою на території лікарні після того, як матір госпіталізували у лікарню. Вказала, що працює прибиральницею в навчально-виробничому комплексі, в той день почувала себе погано, тому в обідній час пішла додому;
-показаннях свідка ОСОБА_14 який показав, що є чоловіком доньки потерпілої ОСОБА_7 30.03.2018 року близько 13 години на крик дружини підійшов до вікна, побачив ОСОБА_7 , котра лежала на бетонній доріжці, над нею схилився ОСОБА_9 та наносив їй хаотично удари, а їх донька ОСОБА_15 бігла до бабусі з іншої сторони будинку. Вказав, що працює позмінно, в той день був вдома;
-показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що 22.03.2019 року була понятою під час проведення слідчого експерименту із свідком, яка в кабінеті слідчого розповіла про обставини конфлікту. В подальшому учасники експерименту пройшли на місце події, вона відправилась в будинок ОСОБА_12 , який знаходиться навпроти будинку ОСОБА_7 . Вийшла на другий поверх будинку та спостерігала з вікна, чи видно обставини події, які відбуваються на подвір`ї ОСОБА_7 . При цьому було видно всі події та рухи, які виконував статист. Зазначила, що на свідка під час слідчого експерименту тиск не здійснювався, ніхто не вказував їй які давати показання;
-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка показала, що 22.03.2019 року була понятою під час проведення слідчого експерименту, який розпочався у кабінеті слідчого, в подальшому пішли до потерпілої, потім до її доньки. З вікна другого поверху будинку доньки потерпілої було добре видно місце події;
-показаннями малолітнього свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що бачив події, які відбувались 30.03.2018 року після 11 години. Зазначив, що перед обідом почув крик та виглянув у вікно. Побачив, що ОСОБА_7 наближалась до ОСОБА_9 , «царапала» його, і щось кричала, а він захищав своє обличчя. На подвір`ї ОСОБА_7 не було нікого, вони знаходились на вулиці неподалік будинку ОСОБА_9 . Обличчя ОСОБА_7 було добре видно, а ОСОБА_9 бачив лише з боку. Зазначив, що ОСОБА_9 не бив ОСОБА_7 , лише відхилявся назад, не чув їх розмову. Спостерігав події через вікно, з якого добре видно хвіртку ОСОБА_7 та вулицю. Події відбувалися близько 12.30 години, повідомив бабусі, що сусіди сваряться. Не бачив, що відбувалося о 13 годині, оскільки більше у вікно не дивився, йому було не цікаво. Пізніше бачив, як приїздила швидка допомога та син потерпілої;
-показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що він працює фельдшером станції швидкої медичної допомоги та медицини катастроф. 30.03.2018 року близько 15 години поступив виклик з провулку АДРЕСА_2 . Потерпіла скаржилась на головний біль, головокружіння, слабкість. Їй була надана допомога, однак від госпіталізації відмовилась. Близько 18 години надійшов повторний виклик через погіршення стану здоров`я. Він особисто супроводжував потерпілу у лікарню, у неї був високий тиск. Пояснив, що виставив діагноз: «ситуаційний стрес», оскільки внаслідок конфлікту потерпіла перенервувала. Потерпіла пояснила, що був конфлікт із сусідом, видимих пошкоджень не було, подробиць не пам`ятає;
-даних, зафіксованих у протоколі огляду місця події від 31 березня 2018 року та фототаблиці до нього, відповідно до яких місцем заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я є територія домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_1 та вкрите бетонним покриттям;
-даних, зафіксованих у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до яких потерпіла просила притягнути обвинуваченого до кримінальної відповідальності за спричинення їй тілесних ушкоджень;
-даних, зафіксованих в результаті проведеного слідчого експерименту, відповідно до яких потерпіла в присутності понятих розповіла та відтворила деталі обставин спричинення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень;
-даних, зафіксованих у висновку експерта №148 від 16 квітня 2018 року, відповідно до яких у потерпілої виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які утворилися за умов і обставин, зазначених потерпілою.

Вказані докази суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу своїх висновків про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки вони фактично співпали між собою та були повністю підтверджені усією сукупністю.

Ставити наведені обставини під сумнів у колегії суддів підстав немає, адже при розгляді провадження не встановлено доказів, які б підтверджували позицію обвинуваченого, а саме отримання потерпілою тілесних ушкоджень при інших обставинах чи за участі інших осіб.

При цьому така версія обвинуваченого була предметом ретельної перевірки місцевого суду та знайшла належну оцінку й аргументовано спростована.

Так, органами досудового слідства так і судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення механізму спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.

Зокрема, призначено та проведено судово-медичні дослідження вказаних обставин, які дали вичерпну відповідь на спірні питання, в тому числі щодо причин виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої.

Так, в ході проведення судово-медичної експертизи від 16 квітня 2018 року встановлено, що тілесне ушкодження у потерпілої, а саме синець в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В той же час, даним висновком експерта встановлено і те, що тілесне ушкодження у виді двох синців на задній поверхні лівого передпліччя, синець на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
А тому доводи обвинуваченого про неврахування судом висновку експерта, який встановив, що причиною виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої могло бути виключно її падіння, не приймаються колегією суддів до уваги, як такі, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 04.11.2019 року обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_20 про призначення повторної судово-медичної та комплексної судово-медичної експертизи (ухвал про виправлення описки від 29.11.2019), тому твердження ОСОБА_9 про те, що судом не надано відповіді на його клопотання про проведення судово-медичної експертизи із залученням лікарів травматолога та невролога є необґрунтованими.
Всупереч доводам обвинуваченого, місцевим судом в повній мірі надано оцінку показанням всіх учасників події, в тому числі показанням потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 .

Місце перебування ОСОБА_11 на час вчинення злочину ОСОБА_9 з`ясовано під час судового розгляду та підтверджено показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і будь яких сумнівів у колегії суддів не викликає.
Питання видимості з вікна ОСОБА_12 подвір`я її матері та обставин події з`ясовано та підтверджено під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 22.03.2019 року у присутності понятих.
На переконання колегії суддів, показання свідка ОСОБА_18 обґрунтовано визнані судом першої інстанції неналежним доказом, оскільки вони стосуються іншої події, яка мала місце на пів години раніше. Більше того, обставини події, під час якої ОСОБА_9 нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_7 , повністю підтверджуються дослідженими в судовому засідання доказами. Час та місце вчинення злочину встановлено під час досудового розслідування та судового розгляду з урахуванням наявних доказів, показань свідків та потерпілої.
Твердження обвинуваченого про те, що в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 29.05.2019 року, колегією суддів відхиляється, оскільки технічний носій інформації з журналом судового засідання від цієї дати наявний в матеріалах судової справи.
Доводи ОСОБА_9 з приводу істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та порушення його права на захист також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, так як повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами про зворотнє.

Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, на переконання колегії суддів, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені обвинуваченим дії, які правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст.125 КК.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 06 лютого 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4