Справа № 307/2732/20
Провадження №1-кс/307/47/21
У Х В А Л А
іменем України
19 січня 2021 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором Тячівської місцевої прокуратури, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
слідча СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 16 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Вказує на те, що службові особи відділу Держгеокадастру в Тячівському районі, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби та в інтересах ОСОБА_5 , в порушення ст.ст. 118, 122, 134 Земельного кодексу України, у вересні 2015 року незаконно внесли до Державного земельного кадастру земельну ділянку з кадастровими номерами :02:002:0612, площею 0,49 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Солотвинської селищної ради по АДРЕСА_1 .

В подальшому, право власності на вказану земельну ділянку неодноразово перереєстровувалось на інших власників. На даний час вказана земельна ділянка належить ОСОБА_6 та її цільове призначення змінено для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В той же час, як встановлено прокуратурою, вказана земельна ділянка зареєстрована на підставі виписки з рішення Солотвинської селищної ради від 27.11.1997 року, однак оригінали такої сесії в Солотвинській селищній раді та архівному відділі Тячівської РДА відсутні.

Крім того, підписи голови Солотвинської селищної ради, які містяться на виписці з рішення від 27.11.1997 року йому не належать, що підтверджується висновками почеркознавчих експертиз.

Таким чином, вказаними незаконними діями службових осіб вищезазначених органів допущено незаконне вибуття з комунальної власності 0,49 га земель комунальної власності.

В ході досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду проведено тимчасовий доступ до документів в ході чого вилучено оригінал реєстраційної справи щодо реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:0612, площею 0,49 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , наданої у власність ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 44.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у арешті тимчасово вилученого майна, а саме: на земельну ділянку площею 0,49 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0612, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчудження вказаним майном.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, посилаючись на викладені в письмовому клопотанні обставини і просить клопотання задовольнити.

Слідча в судовому засіданні зазначила, що є всі підстави для задоволення клопотання.

Особа, у власності якої перебуває майно ОСОБА_6 , в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали клопотання та вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Тячівського ВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000104 від 16 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділення Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 16 січня 2021 року, земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0612, площею 0,49 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_6 , визнано речовим доказом по кримінальному провадженні №0000104 від 16 вересня 2020 року.

За змістом ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту та можливість використання зазначених речей як доказів в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки користування ОСОБА_6 вищевказаною земельною ділянкою, не першкоджатиме розслідуванню даного кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000629 від 25 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме: на земельну ділянку площею 0,49 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:002:0612, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), яка згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження та відчудження вказаним вище майном.

Копію ухвали направити слідчому, прокурору та власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1