Сарненський районний суд
_____________________________________________________________________________________ Справа № 572/1929/20
Провадження № 1-кс/572/408/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 року м.Сарни

Слідчий суддя Сарненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Сарни клопотання старшого слідчого СВ Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні 0000674, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 05 год. 23 липня 2020 року (точно часу досудовим розслідування не встановлено) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи в місті Сарни Рівненської області, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, попередньо домовилися між собою умисно вчинити нападу на громадянина ОСОБА_8 з метою заволодіння належними йому грошовими коштами із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за наступних обставин.
Реалізовуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та спільно в групі з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужими грошовими коштами, 23 липня 2020 року, приблизно о 06 год., прийшли до приміщення квартири АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого.
В подальшому, постукавши у вхідні двері, дочекалися коли господар відчинив вхідні двері до квартири, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , штовхнули ОСОБА_8 руками в область грудної клітки, проникли в приміщення квартири та зачинили вхідні двері на ключ зсередини, висловивши потерпілому усну вимогу про передачу грошових коштів, яких на той момент у ОСОБА_8 , при собі не було. Після чого ОСОБА_4 застосував до потерпілого насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу яке виразилось в здавлені шиї, шляхом обхвату передпліччям правої руки, переважаючи у кількісній та фізичній силі, а ОСОБА_7 висловив потерпілому вимогу про передачу банківської картки для зняття грошових коштів з банкомата.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, поєднану єдиним спільним злочинним умислом, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , супроводжуючи ОСОБА_8 до банкомата АТ «Ощадбанк», розташованого за адресою м. Сарни по вул. Соборна, 3 Рівненської області, 23 липня 2020 року приблизно о 06:31 год. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, користуючись власною фізичною та кількісною перевагою, а також із врахуванням особи потерпілого, який являється особою пенсійного віку і не зможе чинити супротиву, висловили в усній формі потерпілому вимогу про передачу їм грошових коштів, які потерпілий попередньо зняв із банківської картки № НОМЕР_1 в сумі 500 гривень, належної його покійні дружині ОСОБА_9 .
Із врахуванням вказаних обставин, ОСОБА_8 передав для ОСОБА_7 та ОСОБА_4 тільки 200 гривень, а решту в сумі 300 гривень залишив при собі, та з метою уникнення вчинення відносно нього подальших протиправних дій, почав втікати в напрямку Свято-Покровського собору УПЦ МП.
Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, наздогнали ОСОБА_8 в парку «Залізничник» та ОСОБА_7 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, шляхом поштовху в спину, повалив на землю потерпілого та в усній формі повторно висловим вимогу до ОСОБА_8 про передачу банківської картки, однак після відмови останнього, ОСОБА_4 самостійно дістав з одягу потерпілого банківську картку № НОМЕР_1 та вимагав повідомити код доступу до неї.
В подальшому, ОСОБА_8 відмовившись розголошувати код доступу до вище зазначеної банківської картки, однак з метою уникнення продовження вчинення відносно нього протиправних дій, пішов разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_4 до банкомату АТ «Ощадбанк», що по вул. Соборна, 3 в м. Сарни, де о 06:45 год. 23.07.2020 з банківської картки № НОМЕР_1 , зняв готівкові кошти в сумі 500 гривень, якими ОСОБА_7 відкрито заволодів, шляхом ривка їх із банкомату.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний намір ОСОБА_7 , висловив усну вимогу до ОСОБА_8 про передачу йому решти готівкових коштів в сумі 300 гривень, які потерпілий, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю, з метою уникнення вчинення відносно нього подальших злочинних дій, передав ОСОБА_7 .
В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , який діяв за попередньою змовою, спільно в групі з ОСОБА_7 , останні умисно заволоділи, привласнили та розпорядилися на власний розсуд належними ОСОБА_8 грошовими коштами в загальній сумі 1 000 грн., тим самим спричинили останньому матеріальної шкоду на вказану суму.
27.08.2020 о 16 год. 39 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України
Слідчий зазначає, що відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликається на те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, може вчинити інші кримінальні правопорушення.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з зазначених у ньому підстав та просив суд клопотання задовольнити.
Захисник та підозрюваний заперечили з підстав необґрунтованості, просили відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення особи. З цього правила випливають два природних наслідки, що тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами (справа «Ілійков проти Болгарії », «Бекчієв проти Молдови», рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії», «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії», «Летельє проти Франції»)). Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону
В порядку ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відповідно до змісту клопотання запобігти спробам останнього: переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, та відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.
Слідчий суддя враховує те, що підозрюваний є особою молодого віку, характеризується посередньо, має сталі соціальні зв`язки за місцем реєстрації та проживання.
Також, слідчий суддя вважає, що ризик в переховуватися від органів досудового розслідування та суду в судовому засіданні прокурором не доведено, оскільки будь-яких фактів переховуватися від органів досудового розслідування та суду не надано, заробляє на життя тимчасовими роботами за межами України.
На думку слідчого судді ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні є досить сумнівним зважаючи на те, що з моменту вчинення правопорушення до розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу пройшло більше місяця.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
В клопотанні застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладені на нього процесуальні обов`язки, а також запобігти виникненню ризиків передбачених у ст. 177 КПК України, а саме таких, як особисте зобов`язання та/або домашній арешт, передання підозрюваного на особисту поруку та/або застосування відносно останнього застави, не наведено.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначено у клопотанні слідчим не надано та не доведено. Фактично, наведені прокурором та слідчим ризики є характеристикою можливої ситуації, що може мати невизначеність у результаті, при гіпотетичній наявності несприятливих наслідків, а не предметним обґрунтуванням існування ризиків, як таких.
Таким чином прокурором не наведено фактичних даних про підтвердження підозри у тому, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням викладених обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою є недоцільним та передчасним.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
З огляду на наведене, слідчий суддя, вважає, що в судовому засіданні прокурором не наведено жодного ризику, відповідно до якого можливо застосувати будь який запобіжний захід.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000674 від 23.07.2020 року, стосовно ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1