Провадження № 1-кп/947/1162/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 436-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні № 0000073 від 09.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 436-1 КК України, відносно якого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строк дії якого спливає 15.08.2020 року.
Під час підготовчого судового засідання, прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання обґрунтованістю підозри обвинуваченому, наявністю ризиків, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та експертів.
Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого щодо клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 331 ч.2 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вказаного порядку, зокрема, до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, судом, згідно до положень ст.ст.8 і 9 Конституції України, застосовується принцип Верховенства права в кримінальному провадженні з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Також згідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, при вирішенні цього питання також належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення.
А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
З урахуванням даних, які містяться в наданих суду матеріалах, а також викладеного, суд вважає доведеним обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.258-3 ч.1, 436-1 ч.1 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно не працює, не має законного джерела прибутку, не одружений, не має на утриманні непрацездатних осіб, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків за місцем проживання обвинуваченого, в тому числі наявності у нього родини та утриманців, а також враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового засідання, суд вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів в кримінальному провадженні.
В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч. 1 п.п. 1 та 3, ст. 177 КПК України, доведеними.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд також враховує, що питання розумності строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Питання, чи розумно утримувати обвинуваченого під вартою, повинно оцінюватися в кожному конкретному випадку у відповідності до його особливостей. Тримання під вартою є виправданим лише у разі наявності чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості (рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Щодо визначення конкретного суспільного інтересу, який слід взяти до уваги при вирішенні питання про можливість обрання запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що обвинуваченому оголошено про підозру в скоєнні злочинів, які є найбільш небезпечними проти громадської безпеки, які створюють загальну небезпеку, пов`язані з можливістю заподіянням значної чи тяжкої шкоди життю і здоров`ю людей, власності, довкіллю, нормальному функціонуванню органів влади, підприємств, установ чи організацій, здатні дестабілізувати обстановку в суспільстві, викликати у людей паніку, почуття напруги і незахищеності, тощо.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим визначити наявність чітких ознак справжнього суспільного інтересу, які слід взяти до уваги при вирішенні вказаного питання. Крім того, слід зважати на вказаний на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладених в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
В зв`язку з викладеним, суд вважає, що в даній кримінальній справі, на час вирішення вказаного питання, з урахуванням викладених в ухвалі обставин кримінального провадження, у тому числі даних, які характеризують особи обвинуваченого, суспільний інтерес переважає над особистими інтересами обвинуваченого, в зв`язку з чим колегія суддів вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому колегія суддів приймає до уваги практику ЄСПЛ, відповідно до якої ризик втечі або уникнення правосуддя зменшується з часом, про те, зважаючи на викладені обставини, зокрема на наявність вказаних чітких ознак справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистості, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи, що такий суспільний інтерес в даному провадженні переважає над особистими інтересами обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вказана обставина сама по собі не може бути достатньою для зміни відносно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено .
Враховуючи положення ч. 2 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

З урахуванням особи обвинуваченого, його віку та стану здоров`я, майнового стану, та обставин злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , вважаю за необхідне визначити розмір застави, передбачений для осіб, підозрюваних у вчиненні особливо тяжкого злочину і зазначений ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі встановленого, суд вважає доцільним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 331 ч.3, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» МЮ України на 60 днів, тобто до 12.10.2020 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 168 160 гривень 00 копійок (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до суду за вимогою;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів) та ухвала припиняє свою дію 12.10.2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

ОСОБА_1