ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5923/20 (1-кс/642/2403/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/89/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: інші клопотання
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001724 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001724 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.
На зазначену ухвалу слідчого судді, прокурор Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвала є необґрунтованою та незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
В судове засідання апеляційного суду власник майна ОСОБА_8 та її представник - адвокат ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися. Адвокат ОСОБА_9 надала до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу прокурора за її відсутністю та відсутністю ОСОБА_8 . Також просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна ОСОБА_8 та її представника - адвоката ОСОБА_9 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Холодногірського відділу поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001724 від 19.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
08.11.2020 до Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий ОСОБА_7 з клопотанням, погодженим прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , в якому просив накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування на наступні документи та речі, які були виявлені та вилучені 07.12.2020 під час обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «apple» моделі «iphone 10» в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі, з sim-картою номером: НОМЕР_1 ; imei НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «apple» моделі «iphone 8plus» в корпусі чорного кольору, з sim-картою номером: НОМЕР_3 ; imei НОМЕР_4 ; на екрані якого маються ушкодження у вигляді сколу (в нижньому лівому та праву куті екрану, над динаміком, з лівої сторони та з правого кута екрану); мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «MCG3B» в корпусі срібного кольору imei НОМЕР_5 , imei2 НОМЕР_6 , екран якого має множинні ушкодження у вигляді тріщин та сколів о всій поверхні екрану; банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_7 ; банківська картка «ОТР-банк» № НОМЕР_8 ; банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_9 ; системний блок в корпусі чорного кольору з написом «asus», серійний номер НОМЕР_10 ; анкета-заяву до договору про надання банківських послуг на поточний рахунок № НОМЕР_11 , планшет марки «apple» моделі «ipad» в корпусі сірого кольору з написом «ipad designed by Apple in California assombled in Chine Model 1474 FCC ID:579C-A1474, serial DQWLW63NFK14; чохол всередині якого міститься предмет схожий на карабін на якому маються написи «Massberg Patriotcaliber30-06SPRG, North Haven, Ct, USA, MPR0031790» з оптичним прицілом, з 11 патронами «FC 30-06 SPRG»; чохол зеленого кольору всередині якого міститься предмет схожий на двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю «Байкал», в розібраному стані; предмет схожий на пристрій для відстрілу гумових куль ПМР, 9 мм, НОМЕР_12 , 1968 р, із магазином в якому містяться 8 патронів.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив,що виявлені та вилучені документи та речі постановою слідчого від 07.12.2020 визнано речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України, вони мають суттєве значення у кримінальному провадженні у якості речових доказів, які самі по собі і в сукупності можуть містити відомості про вчинення кримінального правопорушення та у подальшому необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду слідчих (розшукових) дій, досліджень, у тому числі призначення ряду експертиз з метою встановлення фактів причетності до вчинення шахрайства шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Зазначає, що повернення вилучених речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження, зміни первинного змісту, унеможливить встановлення відомостей та отримання додаткових доказів, шляхом їх дослідження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Постановляючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції мотивував його тим, що відповідно до ч.2 ст. 64-2 КПК України, клопотання про арешт майна подано неналежним суб`єктом та процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу, не є визначеним, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, та не доведено наявність ризиків передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах чинного КПК України.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Колегія суддів, не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції стосовно необхідності дотримання вимог ч.2 ст.64-2 КПК України, вбачає, що рішення суду не відповідає іншим вимогам чинного КПК України, а саме, ч.3 ст. 172 КПК України, а також не є вмотивованим та обґрунтованим, як того вимагають вимоги ст. 370 КПК України, оскільки при відхиленні клопотання слідчого, слідчий суддя не взяв до уваги наявність вилучених предметів, схожих на мисливську рушницю та інші види зброї, на які у осіб, у яких було проведено обшук, не було відповідних дозвільних документів, тобто речі, відповідно до чинного законодавства є обмеженими у користуванні громадянами.

При цьому, належить врахувати, що клопотання слідчого з приводу необхідності арешту предметів схожих на зброю та набоїв до них взагалі необґрунтоване, подане внаслідок недотримання вимог п.3 ч.2 ст. 171 КПК України, а також п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, виходячи з кваліфікації обраної досудовим розслідуванням при внесенні відомостей в ЄРДР за ч.3 ст. 190 КК України (шахрайство).

Тобто, в клопотанні слідчого, не зважаючи на наявність його постанови про визнання всіх вилучених при обшуку речей та документів речовими доказами, не зазначено чому саме по цьому кримінальному провадженню на предмети, схожі на зброю та набої до них, треба накласти арешт.

Вочевидь, вказані обставини свідчать про не дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 171 КПК України, хоча це клопотання погоджене прокурором і має його підпис.

Більш того, суд першої інстанції однобічно та неповно провів судовий розгляд дійшовши переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання, оскільки матеріали судового провадження, які долучалися судом 1-ї інстанції (а.с. 54 супровідний лист; а.с. 55 протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду; а.с.56 заперечення на клопотання про арешт майна; а.с. 57-а довідка; а.с. 57 журнал судового засідання; а.с. 58 ухвала слідчого судді від 14.12.2020), не містять відомостей про належне повідомлення прокурора про місце, дату та час розгляду справи, як того вимагають норми ст. ст. 135-136 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про арешт майна підлягає обов`язковому уточненню внаслідок необґрунтованості, що обумовлює процесуальну необхідність його повернення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, прокурору для усунення недоліків. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 скасуванню, а зазначене клопотання слідчого від 08.11.2020 - поверненню прокурору для приведення клопотання у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2020 року скасувати.
Матеріали клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001724 від 19.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді