ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1633/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

представника

власника майна - адвоката ОСОБА_6

слідчого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000120 від 15.04.2019 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року частково задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000120 від 15.04.2019 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України.

Накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 10.08.2020 р. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_8 , а саме: на мобільний телефон Хіаоmі золотого кольору Model: M1804C3CG; мобільний телефон Samsung чорного кольору SM-A207F/DS ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 пошкоджений; блокнот коричневого кольору з чорновими записами; аркуші формату A4 з чорновими записами на 11 арк.; експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта» на 2 арк.; накладні на експрес доставку ТОВ «Автолюкс» на 8 арк.; ТТН ТОВ «Автолюкс» експрес пошта на 5 арк.; конверт розірваний з чорновими записами та надписом 007 1 шт.; картку Автолюкс Експрес Пошта НОМЕР_3 ; картку Приват Банк НОМЕР_4 ; картку Монобанк НОМЕР_5 - картку Приват Банк НОМЕР_6 ; картку Приват Банк НОМЕР_7 ; аркуші з чорновими записами в кількості 2 арк.; грошові кошти в сумі 22 770 грн.; грошові кошти в сумі 33 118 доларів США до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначено слідче управління ГУ ДФС у Харківській області, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 46, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вказану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт майна, вилученого у ОСОБА_8 під час обшуку 10.08.2020 р. В обґрунтування апеляційної скарги адвокат посилався на те, що проведення обшуку здійснювалось без будь-яких юридичних підстав, без обґрунтування підстав, що особа переховує речі або документи, що мають значення для цього кримінального провадження, без складання протоколу тимчасово вилучення майна у особи, а усі грошові кошти, що були вилучені, взагалі не були описані. Враховуючи, що обшук повинен був здійснюватися в офісному приміщенні ОСОБА_10 , а вилученню підлягали документи, які стосуються бухгалтерської, фінансової та господарської діяльності цього підприємства із надання публічних послуг з обміну валют. Жодного відношення до діяльності цього підприємства громадянин ОСОБА_8 не має та знаходися у цьому приміщенні як клієнт. Тому вважає, рішення суду необгрунтованим. Також зазначив, що вилучені особисті речі ОСОБА_8 ніяким чином не відносяться до предметів та документів, зазначених в ухвалі про обшук та до вилучених із цивільного обігу, а тому, їх вилучення незаконне. Грошові кошти, вилучені у ОСОБА_8 є його власними коштами, отриманими в результаті підприємницької діяльності. Посилання слідчого на те, що ОСОБА_8 є замовником послуг вказаних груп не обґрунтовується належними та достовірними доказами та абсолютно не відображене у оскаржуваному рішенні. ОСОБА_8 не має в даному кримінальному провадженні жодного процесуального статусу. Вказівка слідчого на нібито чисельні виклики ОСОБА_8 на допит не відповідає дійсності. Жодних заходів забезпечення кримінального провадження до особи, яка нібито ухилялась від викликів, застосовано не було. Вважає, що накладенням арешту не було дотримано співрозмірності та розумності обмеження права власності ОСОБА_8 , яким вкрай ускладнюється продовження його підприємницької діяльності та вирішення побутових питань. Проте суд не надав цім відомостям належної правової оцінки.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, думки апелянтів, колегія суддів постановила рішення щодо проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, слідчого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СУ ГУ ДФС у Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000120 від 15.04.2019 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України.
11.08.2020 прокурор відділу процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000120 від 15.04.2019 року, розпочатий відносно групи осіб, які здійснюють свою діяльність під назвою Cargo, які організували діяльність по імпорту ТМЦ на територію України, що в подальшому реалізовуються на ринках України, без відповідного обліку та декларування своєї підприємницької діяльності, у зв`язку з чим, умисно ухилились від сплати податків за 2018 рік на суму понад 7 млн. грн., що призвело до ненадходження коштів до бюджету в особливо великих розмірах. В клопотанні прокурор просив накласти арешт на документи, мобільні телефони, інші електронні носії інформації та грошові кошти та банківські картки, виявлені та вилучені 10.08.2020 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_10 , детально зазначені в клопотанні на а.с. 5-7. Прокурор зазначив, що відшукані та вилучені речі та документи мають значення для досудового розслідування, оскільки необхідні для проведення судових економічних, технічних, почеркознавчих та інших експертиз і використання під час проведення податкових та інших перевірок, проведення інших слідчих дій, в тому числі допиту фігурантів у справі, а також свідчать про незаконну діяльність групи Westtrans Cargo та Cargo 007, що полягає в ухиленні від сплати податків. Зазначив, що на даний час необхідно накласти арешт на вищевказані предмети, задля запобігання можливості їх приховування, знищення та пошкодження, проведення експертного дослідження по мобільним пристроям, а також з метою забезпечення відшкодування збитків, завданих державі та подальшого розгляду питання про їх конфіскацію в дохід держави.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на тимчасово вилучене 10.08.20 р. та належне ОСОБА_8 майно, суд першої інстанції мотивував тим, що слідчий довів необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом вчинення злочину та підлягає конфіскації, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Відмовляючи в задоволенні клопотання в іншій частині, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що під час розгляду клопотання слідчим та прокурором не доведено, що майно, належне ОСОБА_11 , ПАТ "ФК "Аверс №1" має значення для забезпечення даного кримінального провадження, а також те, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Проте, такі висновки слідчого судді не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, як матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наданих суду відомостей, що містяться в матеріалах судового провадження вбачається, що згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 4 серпня 2020 року на обшук, було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні, яке розташоване за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 7-а, що належить на праві власності ПАТ «Концерн АВЕК та КО», розташоване на території ТЦ «Барабашово» на земельній ділянці, що належить на праві власності ХМР Харківської області, в якому знаходиться офісне приміщення ОСОБА_10 , з метою відшукання та вилучення інформації та документів бухгалтерської, фінансової та господарської діяльності групи Westtrans Cargo та Cargo 007, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, клопотання прокурора про арешт майна від 11.08.2020 р. колегія суддів вважає, що є імовірні підстави вважати, що вилучене під час обшуку 10.08.2020 р., майно, а саме: належні ОСОБА_8 мобільний телефон Хіаоmі золотого кольору Model: M1804C3CG; мобільний телефон Samsung чорного кольору SM-A207F/DS ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 пошкоджений; блокнот коричневого кольору з чорновими записами; аркуші формату A4 з чорновими записами на 11 арк.; експрес-накладні ТОВ «Нова Пошта» на 2 арк.; накладні на експрес доставку ТОВ «Автолюкс» на 8 арк.; ТТН ТОВ «Автолюкс» експрес пошта на 5 арк.; конверт розірваний з чорновими записами та надписом 007 1 шт.; картку Автолюкс Експрес Пошта НОМЕР_3 ; картку Приват Банк НОМЕР_4 ; картку Монобанк НОМЕР_5 - картку Приват Банк НОМЕР_6 ; картку Приват Банк НОМЕР_7 ; аркуші з чорновими записами в кількості 2 арк. мають значення для кримінального провадження та можуть бути використані для доказу фактів та обставин, що досліджуються під час досудового розслідування. Незастосування цього заходу буде перешкоджати проведенню об`єктивно-всебічного та повного досудового розслідування, внаслідок того, що вилучене майно може бути відчужене, спотворене, чи взагалі знищене. З метою збереження та недопущення відчуження майна на час досудового розслідування та з`ясування обставин вчинення злочину прокурором доведена необхідність у накладенні арешту на вказане майно, в цій частині. Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим, органом досудового розслідування не обґрунтовано необхідності у накладенні арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_8 в сумі 22 770 грн. та 33 118 доларів США, оскільки не наведено доказів в незаконності їх походження.

Згідно відомостей, що наявні в матеріалах судового провадження, а саме: з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000120 від 15.04.2019р., вбачається, що відомості внесені стосовно групи осіб Cargo, які організували діяльність по імпорту товарно-матеріальних цінностей на територію України, що в подальшому реалізувалися на ринках України без необхідного обліку та декларування підприємницької діяльності, в період 2018 року, що призвело до ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах. Як зазначено у Витязі, до групи Cargo входять ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 . До групи Cargo 007 входять ОСОБА_17 , Vanya&Natasa Cargo ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , S.K.Сargo ОСОБА_20 , Cargo 63 чоловік, на ім`я ОСОБА_21 . Також до протиправної діяльності групи Cargo причетні ОСОБА_22 ,, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (а.с. 8-10). Інформації стосовно причетності ОСОБА_8 до діяльності вказаної групи Westtrans Cargo та Cargo 007 у Витязі до ЄРДР та інших, доданих до клопотання додатках, не надано, підозра йому не пред`явлена ні в межах кримінального провадження в якому прийнято рішення про арешт майна, ні в іншому кримінальному провадженні. Тобто він не належить до кола осіб, наведених в ст. 170 КПК України. А тому, неможливо зробити висновок про відношення вилучених у ОСОБА_8 грошових коштів до вказаного кримінального провадження. Більш того, зі змісту клопотання не вбачається відомостей про те, що грошові кошти, вилучені і належні ОСОБА_8 , отримані ним злочинним шляхом, за обставин, які розслідуються з вказівкою місця, часу та способу вчинення незаконних дій ОСОБА_8 . Більш того, долучені, в якості додатку до клопотання, висновок №1/12.04.19 спеціаліста-бухгалтера та протоколи допиту оперуповноваженого відділу ДФС (а.с. 17-34) не містять будь-яких відомостей щодо злочинного походження майна грошових коштів, які були вилучені у ОСОБА_8 , що свідчить на користь апеляційних доводів адвоката. З протоколу допиту свідка (а.с. 29) вбачається, що органом досудового розслідування обґрунтовано лише версію про можливу причетність осіб, без зазначення фактичних обставин вчинення ними будь-яких незаконних дій (час, місце та спосіб). Тобто, такі відомості ґрунтуються на припущеннях, оскільки вони не походять з об`єктивних джерел, а лише стосуються версій органів досудового розслідування, стосовно якої відповідно до чинного КПК України, не внесені відомості до ЄРДР, а також інші слідчі (процесуальні) дії, що свідчить про необґрунтованість клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, які тимчасово вилучені у ОСОБА_8 .

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином потреби досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні в цій частині майна не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги ОСОБА_8 , за наявних вищенаведених висновків, щодо оцінки фактичних обставин, а також відсутності будь-яких процесуальних підстав щодо можливості накладення арешту на майно сторонніх осіб, в тому числі і на гроші ОСОБА_8 , стосовно яких відомості в ЄРДР на внесені, колегія суддів керується нормами ст. 16 КПК України, про те, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Також, належить врахувати, що відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості втручатись в решту оскаржуваного рішення на підставі ч. 5 ст. 421 КПК України, оскільки прокурором ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року не оскаржувалась.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року скасуванню з відмовою прокурору у задоволенні клопотання від 11.08.2020 р. в частині накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_8 в сумі 22 770 грн. та в сумі 33 118 доларів США. В решті, оскаржувану ухвалу належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року в частині накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_8 в сумі 22 770 грн. та 33 118 доларів США скасувати.
У задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000120 від 15.03.2019 в частині накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_8 в сумі 22 770 грн. та 33 118 доларів США відмовити.
В решті ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді