Справа № 635/5827/20
Провадження № 1-в/635/839/2020
УХВАЛА

25 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який не має зареєстрованого місця проживання, а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-03 січня 2019 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки,
засудженого 17 липня 2019 року Кремінським районним судом Луганської області за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки,
про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, ?

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому представник установи просить суд пом`якшити призначене засудженому покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, у зв`язку з набранням чинному вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 309 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 309 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Як встановлено судом клопотання, ОСОБА_4 був засуджений вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та призначено останньому покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України (за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим) у виді позбавлення волі на строк 4 роки, в тому числі, за ч.1 ст.309 КК України ? у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки.
Також, вироком Кремінського районного суду Луганської області від 17 липня 2019 року ОСОБА_4 знову засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.71 К України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року у виді 1 року позбавлення волі, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на трок 5 років.
Оскільки в редакції Закону № 2617-VIII санкція частини першої статті 309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, засуджених за вчинення відповідного кримінального правопорушення, вказаний закон має зворотну дію у часі в тій частині, в якій пом`якшує становище особи.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироками від 03.01.2019 та 17.07.2019, в тому числі за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за злочин передбачений до набрання чинності положень Закону № 2617-VIII, та який входять в сукупність, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ? у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Приймаючи до уваги, що санкція ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року, яке входить в сукупність злочинів, за якими засудженому призначено покарання, ? за правилами частини першої статті 72 КК України у виді обмеженні волі на строк чотири роки.
Разом з тим, оскільки остаточне покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 17 липня 2019 року призначене за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року, яким у свою чергу призначено покарання відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, а також виходячи з правил частини першої статті 72 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити таким, яке раніше призначене, а саме, у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ? задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року:
-за ч.1 ст.309 КК України ? у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки;
-за ч.1 ст.263 КК України ? раніше призначене ? у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 та ч.1 ст.72 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ? у виді позбавлення на строк 4 (чотири) роки, як раніше призначено вироком Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року.
Остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 за вироком Кремінського районного суду Луганської області від 17 липня 2019 року, яким відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України зарахований вирок Кремінського районного суду Луганської області від 03 січня 2019 року ? визначити раніше призначене вказаним вироком ? у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1