У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7044/20

№ 1-кп/183/1682/20

18 грудня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000799 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гуляйполе Криничанського району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, вдови, не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисників - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 16 грудня 2020 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту немає, подала клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, оскільки ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався слідчим суддею при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не зменшився та продовжує існувати.

Захисник ОСОБА_5 вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам КПК України, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано про залучення захисника в ході проведення допиту підозрюваної, що є порушенням права на захист обвинуваченої, а також зазначила, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії, а саме залучення захисника. Просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор посилається лише на тяжкість інкримінованого злочину, а стан здоров`я ОСОБА_3 в умовах слідчого ізолятору значно погіршився, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам КПК України, а саме в описовій частині обвинувального акту не вказана вартість кожного ювелірного виробу, а зазначена лише загальна сума, а також зазначив, що в додатках до обвинувального акту не вказаний цивільний позов потерпілої. Вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити останній запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала думку своїх захисників.

Потерпіла ОСОБА_8 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, підтримала клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу.

Представник потерпілої ОСОБА_7 вважає за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він відповідає вимогам КПК України та підстави для його повернення відсутні, підтримав клопотання прокурора про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу.

Вислухавши думку учасників процесу суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 2 445 582 гривні, тобто посилання захисників про не зазначення вартості кожного ювелірного виробу є безпідставними, оскільки таких вимог не містить ст. 291 КПК України.

Посилання захисників про не зазначення в додатках до обвинувального акту цивільного позову потерпілої, суд не може визнати підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки це також не є порушенням вимог ст. 291 КПК України.

Суд вважає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначені всі обов`язкові відомості, визначені ч. 2 ст. 291 КПК України, а клопотання сторони захисту з цього питання є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Тому, з огляду на зазначене суд вважає, що в задоволенні клопотань захисників про повернення обвинувального акту прокурору необхідно відмовити та призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 судом враховується те, що остання обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, який в силу статті 12 КК України, є особливо тяжким, за вчинення якого у разі визнання ОСОБА_3 винуватою обвинуваченій загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, крім того, підтверджень наявності у ОСОБА_3 захворювань, які перешкоджають їй утримуватися під вартою суду стороною захисту не надано, суспільно корисною працею обвинувачена не займається, стійких соціальних зв`язків не має.
Суд вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався судом при обранні та продовженні обвинуваченій запобіжного заходу на цей час не зменшився, залишається реальним та продовжує існувати, характер та обставини протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , дають суду підстави вважати, що обвинувачена у разі обрання їй альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою може переховуватися від суду з метою ухилення від покарання у виді реального позбавлення волі.
Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченій запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.
Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовженні, перестали існувати.
Суд також вважає, що застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, та не забезпечить виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.
Також, в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої по даній справі, якій завдана значна матеріальна шкода, яка на даний час не відшкодована, тому звільнення з-під варти ОСОБА_3 суперечитиме завданням визначеним кримінальним законодавством.
Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Необхідно також зазначити, що прокурором про наявність клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було повідомлено лише під час підготовчого судового засідання 18.12.2020 року, та не вручено обвинуваченій за 3 години до його розгляду, як того вимагає ч. 2 ст. 184 КПК України, про що свідчить відсутність зазначення дати та часу отримання ОСОБА_3 даного клопотання.

Крім того, прокурором до клопотання не додано жодного доказу на його обґрунтування, причини відсутності таких доказів прокурор під час судового засідання не надала.
Також варто зазначити, що прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 було подано 18.12.2020 року, а строк запобіжного заходу обвинуваченій слідчим суддею продовжено до 20.12.2020 року, що вказує на порушення прокурором вимог ч. 1 ст. 199 КПК України.
Ігнорувати наявні недоліки в процесуальних документах суд не може, тому для додержання органами досудового розслідування вимог Кримінального процесуального законодавства суд вважає за необхідне звернути увагу керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на неналежне виконання своїх посадових обов`язків процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню при зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 314, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.30 годину 28 грудня 2020 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

Обвинуваченій у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 15 січня 2021 року включно.

Звернути увагу керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на неналежне виконання своїх посадових обов`язків процесуальним керівником по даному кримінальному провадженню при зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя ОСОБА_1