Справа № 635/3170/20
Провадження № 1-в/635/427/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурор ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Борівського районного суду Харківської області від 26 липня 2017 року за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою та просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, посилаючись на те, що він засуджений за вироком Борівського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; початок строку покарання - 09 вересня 2017 року; кінець строку покарання 09 березня 2021 року. З 24 вересня 2017 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)». За час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, має три заохочення, стягнень не має; працевлаштований на підприємстві установи, до праці ставиться сумлінно, виконує законні вимоги адміністрації установи, належним чином виконує роботи з благоустрою установи. За вказаних обставин ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши прокурора та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Борова Борівського району Харківської області, громадянин України, має середню освіту, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за вироком Борівського районного суду Харківської області від 21 червня 1999 року за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України на строк 2 роки; вироком Борівського районного суду Харківської області від 20 червня 2001 року за ч. 2 ст. 20, ст. 43 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 9 днів; вироком Борівського районного суду Харківської області від 05 березня 2005 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ст. 395, ч. 2 ст. 162, ст. 72, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 24 дні; вироком Борівського районного суду Харківської області від 22 червня 2011 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Борівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 15 днів; вироком Борівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років обмеження волі; вироком Борівського районного суду Харківської області від 20 травня 2014 року за ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 25 днів обмеження волі; вироком Борівського районного суду Харківської області від 23 липня 2014 року за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 310,ч. 1, 4 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 6 днів; вироком Борівського районного суду Харківської області від 26 липня 2017 року за ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 09 вересня 2017 року. Кінець стоку покарання 09 березня 2021 року.

За даними характеристики на засудженого, з 10 вересня 2017 року тримався в ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)» де характеризувався посередньо, порушення режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав; до праці не залучався. З 22 вересня 2017 року відбуває покарання в Державні установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, стягнень не має, з метою стимулювання право слухняної поведінки заохочувався адміністрацією установи п`ять разів; працевлаштований до промислової зони установи, поставлені завдання виконує повністю та своєчасно; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо. За вказаних обставин ОСОБА_4 не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України не доцільно.
Станом на 13 жовтня 2020 року ОСОБА_4 відбув 3 роки 01 місяць 04 дні фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 4 місяці 24 дні.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення низки нетяжких кримінальних правопорушень, характеризується посередньо, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів зокрема проти власності та проти життя та здоров`я особи, за час відбування покарання з 10 вересня 2017 року не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці та заохочувався п`ять разів адміністрацією установи лише з метою стимулювання правослухняної поведінки, працевлаштований до промислової зони установи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє і вказані обставини не є цілком переконливими для суду у тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Борівського районного суду Харківської області від 26 липня 2017 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та суд відмовляє в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, при цьому також враховує, що до засудженого неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, останній раз 28 квітня 2017 року на строк 9 місяців 06 днів, але він відповідних висновків не зробив і до закінчення строку умовно-дострокового звільнення вчинив низку кримінальних правопорушень, в тому числі проти життя та здоров`я особи та проти власності, за які відбуває покарання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання - відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1