Постанова

Іменем України

09 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 661/2134/20
провадження № 51-3449км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного (відеоконференція) ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Слідчий суддя Новокаховського міського суду Херсонської області ухвалою від 28 травня 2020 року задовольнив клопотання слідчого СВ Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області, подане у кримінальному провадженні № 0000927, та наклав арешт на майно, в тому числі на автомобіль марки «AUDI А6» в корпусі сірого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із цим судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.
Херсонський апеляційний суд ухвалою від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу адвоката повернув на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки вона подана особою, яка не має права її подавати.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив йому у прийнятті до розгляду апеляційної скарги, внаслідок чого позбавив його права на доступ до правосуддя.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до довіреності від 19 червня 2019 року ОСОБА_8 мав право володіння, користування і розпорядження цим автомобілем.
10 травня 2020 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено договір оренди автомобіля марки «AUDI А6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , а тому, на думку адвоката, ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 7 ст. 173, п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України має право оскаржити рішення слідчого судді про накладення арешту на це майно.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає касаційну скаргу необґрунтованою та просить її відхилити.
ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
За правилами частини 1статті 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Як вбачається зі змісту ухвали апеляційного суду, адвокату ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 було відмовлено у прийнятті до розгляду його апеляційної скарги та повернуто її на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, оскільки її подано особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Апеляційний суд дійшов такого висновку у зв`язку з тим, що в документах на транспортний засіб його власником зазначено ОСОБА_10 , афакт наявності у ОСОБА_8 доручення не свідчить про перехід до нього права власності на зазначений автомобіль. Інших документів, які б указували на наявність у ОСОБА_8 права власності, матеріали провадження не містять.

Однак зазначене рішення суду апеляційної інстанції не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, у зв`язку із чим доводи касаційної скарги адвоката є обґрунтованими з огляду на таке.
У пункті 3 частини 2статті 171 КПК України передбачено два альтернативних варіанти доведення належності майна особі: 1) за допомогою документів, які підтверджують право власності на майно; 2) за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном.
Крім того, при застосуванні положень КПК України апеляційний суд мав також керуватися положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і статтею 1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу по суті гарантує право на власність. Однак поняття «володіння» у цій статті має автономне значення, яке, очевидно, не обмежується правом власності на речі: певні інші права та інтереси, що складають майно, також можуть вважатися майновими правами і, таким чином, володінням для мети цього положення.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню.

При цьому КПК не встановлено чіткого переліку осіб - суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, а в п. 10 ст. 393 КПК України вказано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

Одним із учасників кримінального провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п.п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України). У ст. 64-2 КПК України визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, якою може бути будь-яка фізична або юридична особи. Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК України передбачено, що треті особи мають право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 своєю довіреністю від 19 червня 2019 року уповноважив ОСОБА_8 володіти, користуватися і розпоряджатися автомобілем марки «AUDI А6» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належав йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 (а.п. 27).

Також ОСОБА_8 10 травня 2020 року уклав із ОСОБА_9 договір оренди про користування вказаним транспортним засобом строком до 10 серпня 2020 року (а.п. 30).
Ухвалою слідчого суддіНовокаховського міського суду Херсонської області від 28 травня 2020 року було накладено арешт на автомобіль марки «AUDI А6», який відповідно до довіреності, наданої власником, перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні у ОСОБА_8 з 19 червня 2019 року по 19 червня 2022 року.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_8 не є собою, яка може оскаржити судове рішення щодо арешту майна, та безпідставноповернув апеляційну скаргу адвоката, подану в інтересах цієї особи.
Зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 01 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3