Справа № 495/6554/20
№ провадження 1-в/495/135/2020
Ухвала
про продовження строку тримання під вартою

21 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК України), внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2020 за № 0001450,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2020 за № 0001450.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення. Строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 31.12.2020.

Потерпіла ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не прибули, подали до суду заяви, у яких просили розглянути дане кримінальне провадження за їхньої відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього. Просив обраний йому раніше запобіжний захід не продовжувати.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого підтримала позицію свого підзахисного, вважає, що домашній арешт був би достатнім та обгрунтованим запобіжним заходом у даному випадку. Вказала, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Прокурор проти застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході у вигляді домашнього арешту, порушив покладені на нього судом процесуальні обов`язки, вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про продовження запобіжного заходу, врхувавши усі необхіждні обставини, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За змістом ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховатися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, враховуючи вік обвинуваченого, також те, що він неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході у вигляді домашнього арешту, порушив покладені на нього судом процесуальні обов`язки, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, та з урахуванням того, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачений, потерпілі, свідки, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 369-372, 392-395 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчій ізолятор» строком на 60 діб, який діє до 18.02.2021 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1