Дата документу 17.08.2020
Справа № 334/4621/20
Провадження № 1-кс/334/1606/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0002418 від 16 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нижнє Гурово, Советського району, Курської області російської федерації, громадянина України, маючого середню освіту, вдівця, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст 89 КК України раніше не судимого.

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002418 від 16 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 серпня 2020 року, приблизно 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, перебуваючи у компанії з потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій,та бажаючи їх настання, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, який має колюче-ріжучі властивості, а саме предмета схожого на ніж, знаходячись перед потерпілим, наніс останньому не менше чотирьох ударів ножем, який перебував у нього в правій руці,в ділянку латеральної поверхні грудної стінки на рівні 6-7 міжребер`я по середній ключичній лінії потерпілого ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням лівої легені, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.1 ст.121 КК України, а саме як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження.

16 серпня 2020 року о 05 годині 23 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України (фактичний час затримання 19 годин 30 хвилин 15 серпня 2020 року).

16 серпня 2020 року о 11 годині 56 хвилині ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

протоколом огляду місця події від 15 серпня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 яким зафіксована обстановка вчиненого кримінального правопорушення та вилучено речові докази;

протоколом огляду місця події від 15 серпня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_2 а саме поблизу другого під`їзду вказаного будинку, яким зафіксована обстановка вчиненого кримінального правопорушення та вилучено речові докази;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що 15 серпня 2020 року приблизно о 19:10 вона знаходилась біля будинку АДРЕСА_4 , та побачила як її співмешканець ОСОБА_8 , вибіг з під`їзду вказаного будинку, при цьому тримався за лівий бік свого тулуба який був в крові. Далі, ОСОБА_8 , попрохав свідка викликати швидку медичну допомогу, поки вони очікували швидку останній пояснив в приміщенні квартири АДРЕСА_5 по вказаній адресі в ході конфлікту з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній наніс йому тілесні ушкодження кухонним ножем.

протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він є лікарем швидкої медичної допомоги, так 15 серпня 2020 року поступив виклик про ножове поранення за адресою: АДРЕСА_4 . По прибуттю на вказану адресу було виявлено чоловіка на лавці біля другого під`їзду вказаного будинку біля якого знаходилась жінка яка пояснила свідку що у її чоловіка з тестем виник конфлікт в ході якого останній наніс тілесні ушкодження її чоловіку.

протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , який пояснив що 15 серпня 2020 року приблизно о 19:00 прийшов у гості до своїх родичів за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши до приміщення під`їзду свідок почув крики, після чого почав бігти на третій поверх, далі побачив як біля входу до квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 тримаючи в руці ніж наносить удари ОСОБА_8 , в лівій бік тулубу.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого або свідків у кримінальному провадженні;

Окрім того, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи вищевикладене, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також, наявність вищезазначених ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,незаконно впливати на потерпілого або свідків.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

наявність вагомих доказів щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим за ч.1 ст.121 КК України до восьми років позбавлення волі;

відсутність постійного місця роботи, а відповідно джерело для існування.

підозрюваний ОСОБА_5 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за вказаною адресою також фактично мешкає потерпілий ОСОБА_8 , та свідок ОСОБА_9 , отже підозрюваний зможе безперешкодно впливати на свідчення потерпілого та головних свідків по даному кримінальному правопорушенню.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується також антисоціальною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 та поведінкою в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування триває та не встановлено всіх обставин вчиненого злочину, не підтверджено яким саме предметом спричинено тілесні ушкодження потерпілому, отже перебуваючи на волі підозрюваний матиме змогу безперешкодно знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які на даний час не встановлені та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює, отже не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а тому є достатні підстави вважати, що останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), може безперешкодно переховуватися від слідства та суду та взагалі залишити територію України. Тому, ОСОБА_5 боючись тяжкості покарання, яке може бути застосоване до нього судом, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Наразі виникає необхідність у проведенні подальших слідчих дій по даному кримінальному провадженню, тому вплив підозрюваного ОСОБА_5 може зашкодити проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

При вирішенні питання про доцільність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Стороні обвинувачення неодноразово вказувалося на неприпустимість врахування тяжкості пред`явленого обвинувачення, як єдиної обставини, що підтверджує наявність вищезазначених ризиків, однак Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 з наступних причин:

особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України;

особиста порука на адресу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та Запорізької місцевої прокуратури № 3 не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 , оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки у ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не має не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування, суду.

Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням насильства.

Слідчий підтримав своє клопотання просив його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Просив обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Вважає, що підозрюваний може впливати на свідків у справі, потерпілого намагатися ухилитися від слідства та суду, тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є більш доцільним, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання, вказавши, що свою вину визнає частково. Просив обрати у відношенні нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , та просив обрати інший запобіжний захід у відношенні його підзахисного не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, захисника дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, не можна не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14 березня 1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає що є наявність існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КК України переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України з урахуванням встановлених ризиків, відсутні підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, окрім тримання під вартою зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість покарання.

Вказане свідчить, що запобігання встановленим ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового слідства.

З урахуванням положень ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважає можливим не призначити розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 180, 182, 194, 196, 370, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0002418 від 16 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят днів у слідчому ізоляторі УДПтСУ м. Запоріжжя.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з 15 серпня 2020 року з 19 години 30 хвилин.

Термін дії ухвали закінчується 13 жовтня 2020 року о 19 годині 30 хвилин.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1