Справа № 192/1153/20
Провадження № 1-в/192/312/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України стосовно засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Певек Чаунського району Магаданської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ

Початок строку: 07.10.2019 року

Кінець строку: 08.04.2022 року

за участі прокурора - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про приведення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ (далі Закон), у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вказаним вироком засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України. Також просить визначити остаточний строк покарання засудженому.

У судове засідання представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» та засуджений не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду подання належним чином. Надали суду заяви, згідно яких просять справу розглядати у їх відсутність (а.с.4,5).

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що існують підстави для задоволення подання та просив залишити призначений строк покарання засудженому без змін.

Суд, вислухавши прокурора, дослідивши додані до подання матеріали вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно матеріалів, доданих до подання з`ясовано, що вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року ОСОБА_3 був засуджений в за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України, призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Таким чином покарання за вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року поглинуло покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон, згідно положень якого внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України. Так, встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироків у відповідність до Закону суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.

Оскільки призначене ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання може бути пом`якшеним до 5 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Однак, у зв`язку з тим, що призначене покарання за ч. 1 ст. 185 КК України було поглинуто більш суворим покаранням, тому підстави для задоволення подання в частині приведення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року, відсутні оскільки суд не може допустити погіршення становища засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про приведення вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1