У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2020 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання у кримінальному провадженні № 0000706 начальника сектору дізнання Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , -
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач у кримінальному провадженні №0000706, начальник сектору дізнання Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме до кримінального провадження № 0012134 від 19.10.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
В обґрунтування клопотання дізнавач посилається на те, що 18.06.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява від гр. ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , шляхом обману, відчужила належний останній автомобіль марки «Toyota Саmrу», 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 шляхом подачі до ІНФОРМАЦІЯ_2 позову про витребування автомобіля, який нібито незаконно вибув із володіння останньої.
22.06.2020 в ході досудового розслідування в якості потерпілої було допитано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в ході допиту дала наступні покази: 15.12.2017 нею на законних підставах було придбано автомобіль марки «Toyota Саmrу» (номер кузову НОМЕР_3 , 2014 року випуску), який 16.12.2017 року поставлений на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Незважаючи на те, що вона є повноправним власником вищевказаною автомобіля, громадянка ОСОБА_6 (адреса: АДРЕСА_2 ), будучи власником зазначеного автомобіля у 2014-2016 роках, діючи по заздалегідь розробленому злочинному плану, спільно з невстановленими особами відчужила вказаний автомобіль, а наданий час вчиняє протиправні дії, направлені на його шахрайське заволодіння, шляхом подачі до ІНФОРМАЦІЯ_2 позову про витребування автомобіля, який нібито незаконно вибув із її володіння.
Про злочинні дії громадянки ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_5 стало відомо з тексту позовної заяви від 05.05.2020 про витребування автомобіля та долучених до неї копій документів, які надійшли на адресу останньої з ІНФОРМАЦІЯ_5 .
По тексту позовної заяви зазначається, що влітку 2016 року невстановлені особи незаконно заволоділи автомобілем марки «Toyota Саmrу» (номер кузову НОМЕР_2 , 2014 року випуску), д.р.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 .. Крім цього вказується, що за даним фактом на підставі відповідних заяв ІНФОРМАЦІЯ_6 було внесено наступні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань: №0012134 від 19.10.2017 р. по ч.1 ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів; № НОМЕР_4 від 14.08.2018 р. по ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом).
Дізнавач зазначає, що ОСОБА_6 не вказує на фактичні обставини нібито протиправного заволодіння її автомобілем, а також не долучає до позовної заяви будь-які документи, щодо наслідків розслідування вищевказаних кримінальних проваджень, які би вказували, що насправді автомобіль вибув з її володіння протиправно. На неправдивість поданих до правоохоронних органів заяв вказують дати їх подачі 19.10.2017 р. та відповідно 14.08.2018 р., через значний проміжок часу (від одного до двох років) від часу з яким ОСОБА_6 пов`язує нібито незаконне заволодіння її транспортним засобом. Вищеперераховані обставин вказують на реалізацію ОСОБА_6 спільно з невідомими особами належного їй автомобіля, а відтак на відсутність будь-яких дій по протиправному його заволодінню.
22.06.2020 до СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_7 , який дії в інтересах потерпілої ОСОБА_5 . У вказаному клопотанні адвокат ОСОБА_7 просить слідчого, який проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000706, звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 з клопотання про отримання тимчасового доступу до матеріалів кримінальних проваджень №0012134 від 19.10.2017 за ч.1 ст.358 КК України та №0009296 від 14.08.2018 за ст.289 КК України, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , з можливістю зробити копії вказаних кримінальних проваджень.
Приймаючи до уваги викладене і те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у тимчасовому доступі до кримінального провадження №0012134 від 19.10.2017 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки вказане кримінальне провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості, які містяться в них, в подальшому можуть бути використані як доказ, та неможливістю іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей і документів, дізнавач просить надати тимчасовий доступ до кримінального провадження №0012134 від 19.10.2017 року.
Дізнавач у кримінальному провадженні №0000706, начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засіданні не зявився, хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його неявка відповідно до вимог ч.4 ст.163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засіданні не зявився, хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином, однак його неявка відповідно до вимог ч.4 ст.163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали додані до клопотання, якими слідчий обгрунтовує клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно чинного Кримінального процесуального законодавства України тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження, а тому вони мають обґрунтувати необхідність застосування заходів його забезпечення.
Витягом з кримінального провадження №0000706 від 19.06.2020 р., підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 , здійснюється розслідування кримінального провадження за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 192 КК України.
Згідно з ч. 1ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні надати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тимчасового доступу до документів, не допускається, якщо сторона кримінального провадження не доведе, що потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні. Згідно вимог ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Стаття 159 КПК України передбачає, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні сторонікримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішенняслідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Згідно ч. 5, 6 ст. 163 КПК України суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 160 КПК України встановлено, що у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у звязку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
З положень ч.1 ст.86, ч.ч.2 та 3 ст.93 КПК слідує, що застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч.7ст.163 КПК) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо: 1) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи; 2) речі та документи згідно зіст.162 КПК містять охоронювану законом таємницю і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення. В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК.
Клопотання дізнавача ґрунтуються на необхідності доступу з можливістю надання копії документів , які мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та відомості які містяться в них можуть бути використані як доказ. Проте поза увагою дізнавача, слідчого, прокурора залишається та обставина, що дізнавач всупереч ст. 160 КПК України не наводить підстав вважати, що документи перебувають або можуть перебувати та зберігаються у ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також не зазначено чи звертався дізнавач, слідчий, прокурор до слідчого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_10 з вимогою (проханням) добровільно надати йому зазначені в клопотанні документи, та його вимозі (проханні) йому було відмовлено.
В клопотанні дізнавача відсутні докази того, що матеріали кримінального провадження №0012134 від 19.10.2017 року до яких він просить надати доступ, перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_9 .
В своєму клопотанні дізнавач ніяк не обґрунтовує необхідність надання доступу до документів, не обгрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тимчасового доступу, зокрема те, що документи, інформація доступ до якої він просить надати самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Інших доказів в обґрунтування обставин викладених в клопотанні дізнавачем не надано.
Клопотання про доступ до речей та документів мають не лише за формою і складовими відповідати вимогам закону, але й бути належним чином обґрунтованими, що не виконано при зверненні з вказаним клопотанням.
Відповідно до кримінального процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей та документів це є захід забезпечення кримінального провадження.
Виходячи з вищенаведеного вважаю, що клопотання дізнавача задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника сектору дізнання у кримінальному провадженні № 0000706 - начальника сектору дізнання Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити
Ухвала оскарженню не підлягає.
Дата оголошення повного тексту ухвали 11.11.2020 року о 09-10 год.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1