В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Києві кримінальне провадження, що внесено в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005113 від 26.09.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Козелець Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого тимчасово в хостелі за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 25.09.2020 року приблизно о 23.00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , помітив раніше незнайомих жінок, які проходили поруч, а саме ОСОБА_6 , в руках якої знаходилась шкіряна сумка з коричневими вставками та ОСОБА_4 , на плечі якої висів шкіряний рюкзак чорного кольору.

В цей час у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 підійшов ззаду до потерпілих та штовхнув їзх руками, так, що вони впали на землю. Потім ОСОБА_5 почав вихоплювати рюкзак, який висів на плечі потерпілої ОСОБА_4 , однак вона міцно утримували його при собі, і не дала ОСОБА_5 його вихопити. Розуміючи, що не зможе викрасти рюкзак, ОСОБА_5 наніс декілька ударів кулаком руки в область правої щоки та правої скроні потерпілої ОСОБА_4 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 за ліву руку, продовжив наносити удари правою рукою в область обличчя ОСОБА_4 , після чого повалив на землю, та протягнув її по асфальту, при цьому продовжуючи наносити удари правою ногою в область правого стегна, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження: 3 синці - на верхній губі справа, ліктьовій поверхні правого передпліччя в нижній третині, передній поверхні правої гомілки в середній третині; 3 садна- на правій надбрівній ділянці, на спинці носу в середнє-нижній третині, на верхній губі по середній лінії; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи справа, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1532/1-2020 від 10.11.2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 зрозумівши, що не зможе заволодіти рюкзаком ОСОБА_4 , почав виривати з рук потерпілої ОСОБА_6 , яка лежала на землі, сумку, а потім наступивши на ліву ногу останньої, почав тягнути сумку до себе, та щоб довести свій злочинний умисел до кінця, почав наносити потерпілій, яка продовжувала чинила опір, декілька ударів кулаком правої руки в область лівої лопатки, а потім вирвавши сумку,в якій знаходилось майно: паспорт, пенсійне посвідчення, смарт карта, картка киянина на ім.»я ОСОБА_6 ключі від квартири, ключі від дачі, окуляри, вартість яких встановити не вдалося відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-20/48899-ТВ від 12.10.2020 року, футляр для окулярів, вартістю 13,33 гривень, гаманець з написом з написом « Gianni Versace», вартістю 387 гривень, мобільний телефон марки «Nokia» RM-1011 вартістю 283 гривень, конверт білого кольору в якому знаходились грошові кошти в сумі 15 000 гривень, купюрами: 4 купюри номіналом по 1000 гривень, 18 шт. по 500 гривень, 10 шт. по 200 гривень, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17 183.33 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю і пояснив, що на момент вчинення злочину роботи не мав, грошей не було, тому, коли він побачив двох жінок, вирішив забрати у них сумки. Фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті, він не оспорює, все було так, як там написано. У скоєному щиро покаявся, та попросив вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 25.09.2020 року разом із матір`ю поверталась додому, і майже біля свого будинку на них напав обвинувачений, штовхнув, вони впали. Почав спочатку у неї забирати рюкзак, але вона чинила опір, і він не зміг цього зробити, але бив її, потім став забирати сумку у матері, і також бив її. На їхні крики сусіди викликали поліцію і швидку допомогу.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому, судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих.
Суд вважає за необхідне виключити з пред`явленого обвинувачення кваліфікуючу ознаку « повторно», оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.13 КК України повторністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього кодексу.
Так, з наданої стороною обвинувачення вимоги вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий. Той факт, що 07.11.2019 року відносно нього були внесені відомості до ЄРДР за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України і на момент розгляду даного кримінального провадження відсутній обвинувальний вирок за злочин проти власності, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_5 ознак повторності при вчиненні грабежу.
Така позиція викладена у Постанові ОП ККС ВС від 14.09.2020 № 591/4366/18, а саме з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, у випадку, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження, одне з яких - стосовно першого однорідного чи тотожного злочину, існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності, за відсутності обвинувального вироку суду; наявність іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується, за ознакою «повторність».
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким,обстановку і спосіб вчинення, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого. ОСОБА_5 хоча і не судимий раніше, але вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти власності, із застосуванням насильства, не працює, за місцем навчання та проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває.

Обставиною, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає каяття у вчиненому.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також думки потерпілої, яка впевнена, що без ізоляції від суспільства ОСОБА_5 не зможе виправитися, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 обрана у виді тримання під вартою.

Під час проведення досудового розслідування експертами Київського міського НДЕКЦГ Головного управління МВС України в м. Києві проводилась експертиза № СЕ- 19/111-20/48899-ТВ від 12.10.2020 року витрати на проведення якої складають 817.25 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 817.25 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /Чотири/ роки.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обрану тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою з дня затримання, а саме з 26.09.2020 року з 00год.10 хв. за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: два лазерних диска-DWD-R зберігати в матеріалах кримінального провадження за № 0005113, один лазерний диск DWD-R до протоколу затримання зберігати в матеріалах кримінального провадження №760/829/2,гаманець, пенсійне посвідчення, картку киянина, проїзний в метро на ім.»я ОСОБА_6 , жіночу сумку без ручок, паперовий конверт з грошовими коштами в сумі 15 000 гривень, паспорт на ім.»я ОСОБА_6 грошову суму 1293 гривень, передані потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні останньої.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані із залученням експертів у розмірі 817.25 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1