Справа №487/1966/20
Провадження №1-кп/487/560/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засдіання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Поворіно Воронезької області Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
15.06.2017 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців;
28.08.2017 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці. 23.04.2019 року звільнений умово-достроково з Казанківської виправної колонії за рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 12.04.2019 з невідбутою частиною покарання 1 рік 4 місяці 2 дні;
24.07.2020 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
03.08.2020 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження
зісторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
зісторони захисту: обвинуваченого- ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

інший учасник провадження зі сторони обвинувачення потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувчення визнаного судом доведенним:

24.03.2020 близько 11.21 год. ОСОБА_3 знаходився біля супермаркету «АТБ Маркет», розташований за адресою: м.Миколаїв пр. Центральний 26-С, де побачив, як потерпілий ОСОБА_6 залишив свій велосипед марки « Comanche team FSDISC» біля супермаркету без нагляду та зайшов до приміщення супермаркету. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, направлений на повторне таємне викрадання чужого майна, а саме: велосипеду марки « Comanche teamFSDISC», який належить потерпілому ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, знаходячись у вищезазначений час у вищезазначеному місці, скориставшись відсутністю потерпілого, а також відсутністю з боку сторонніх осіб, діючи повторно, ОСОБА_3 підійшов до велосипеду марки « Comanche team FSDISC», сів на вказаний велосипед та поїхав у невідомому напрямку, та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 5023 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадання чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив про те, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив і прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , який безпосередньо в судовому засіданні під час його допиту зазначив, що 24.03.2020 побачив як біля супермаркету «АТБ Маркет», розташований за адресою: м.Миколаїв пр. Центральний 26-С, потерпілий залишив свій велосипед та зайшов до приміщення супермаркету. Впевнившись у відсутності уваги з боку потерпілого та інших осіб, сів на велосипед та поїхав. Скоїв крадіжку велосипеда в зв`язку з відсутністю роботи, та скрутним матеріальним становищем. Велосипед продав за 600 грн., грошима розпорядився на власний розсуд. В подальшому сприяв розкриттю злочину, співпрацював з органами досудового слідства.
У вчиненому ОСОБА_3 щире розкаявся.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.
За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин, а само формулювання обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнається судом доведеним.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02.11.2004 р., окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 р.), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 р.) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.2008 р.) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесно до категорії нетяжких злочинів.
Обставин, що помякшують або обтяжують покарання, відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, не виявлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на обліку МОПЛ і ОНД не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, будучи працездатною особою, не працює і суспільно-корисною діяльністю не займається, натомість обрав для себе вчинення корисливих злочинів як засіб існування, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 є покарання виключно в умовах ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі, що відповідає вимогам закону, принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням вчинення умисного злочину.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 засуджений 28.08.2017 року вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці та 23.04.2019 умовно-достроково звільнений 12.04.2019 з невідбутою частиною покарання 1 рік 4 місяці 2 дні, суд відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, вважає необхідним призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При цьому, враховуючи, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, не набрав законної сили, суд не вбачає підстав для застосування ч.4 ст.70 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Під час досудового розслідування проведено судову товарознавчу експертизу вартістю 1307,52 грн. Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, вказані процесуальні витрати у розмірі 1307,52 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.08.2017 року за ч.4 ст.70, ч.3 ст. 185 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання - з 06.06.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1307,52 грн.
Речові докази: велосипед марки « Comanche team FSDISC», що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у розпорядженні останнього.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1