У Х В А Л А

17 листопада 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0003546 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

У С Т А Н О В И В:

16.11.2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0003546 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, мотивоване наступним.

Слідчий Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду з названим клопотанням, просить накласти арешт на тимчасово вилучені 12.11.2020 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 : мобільний телефон марки «Samsung» модель «LaFluer» рожевого кольору з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який знаходиться в сейф-пакеті за №7145542.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.

Власник вилучених речей ОСОБА_5 належним чином повідомлявся про час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, його відсутність не являється перешкодою для розгляду клопотання згідно ст. 172 ч.1 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, враховуючи заяву та доводи слідчого на які останній посилається в клопотанні, який просив задовольнити клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні з № 0003546, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

ЄО (39082) від 12.11.2020. 12 листопада 2020 року близько 10 год.

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонувала на лінію 101 та для демонстрації своєї зухвалості повідомив завідомо неправдиву інформації про замінування квартири, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 .

Встановлено, що 12 листопада 2020 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись за адресою:

АДРЕСА_1 діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку страху у населення, а також порушить громадську безпеку, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді шкоди громадській безпеці, здійснив дзвінок з власного мобільного телефону марки «Samsung», з карткою пакету послуг оператора мобільного зв`язку «Київстар» абонентський номер НОМЕР_2 , на лінію «101» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування квартири АДРЕСА_3 , що в подальшому призвело до породження паніки та порушення нормального ритму життя населення, внесення дезорганізації у функціонування державних установ, а також до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Під час затримання та особистого обшуку гр. ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» модель «LaFluer» рожевого кольору з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який в подальшому було оглянуто та запаковано в сейф-пакет 7145542;

Враховуючи, те що на вказаний вилучених предметах могли зберегтися сліди вчинення злочину, які мають значення в даному кримінальному провадженні для встановлення обставин злочину та можуть бути використанні як докази, а тому потребує детального дослідження шляхом проведення ряду судових експертиз, а тому в даному кримінальному провадженні є необхідність накладення арешту на вилучені предмети.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст.167 КПК України - тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.4 ч.2 ст. 167 КПК України - тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та задля забезпечення збереження доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якоїздійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167-168, 170-173 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0003546 від 12 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 12.11.2020 під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 : мобільний телефон марки «Samsung» модель «LaFluer» рожевого кольору з вмістом SIM карти мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який знаходиться в сейф-пакеті за №7145542.

Арештом визначити заборону зберігання, користування, розпорядження зазначеним майном їх власника та інших осіб.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити зберігання та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1