Справа №613/622/20 Провадження № 1-кс/613/166/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року. Слідчий суддя Богодухівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області майору поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів, Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, який проходить військову службу за контрактом у Військовому інституті танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаді командира відділення розбирально-складальних робіт ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти батальйону забезпечення навчального процесу, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України -,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СВ Богодухівського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000321 від 13.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13 червня 2020 року, близько 00 год. 05 хв., діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, знаходячись на вул. Харківській Набережній, м. Богодухів, Харківської області, із застосуванням фізичного насилля до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку він помітив на вищезазначеній вулиці, скориставшись самотністю потерпілої, відсутністю перехожих, підійшов до ОСОБА_9 , ззаду, схопив її руками за шию та почав душити, продовжуючи застосовувати до останньої фізичне насильство та висловлюючи погрози вбивством потягнув ОСОБА_9 на луки, що розташовані вздовж вулиці Набережної, в м. Богодухові, Харківської області, де використовуючи свою фізичну перевагу, долаючи волю потерпілої чинити опір, шляхом нанесення потерпілій ударів рукою в область обличчя, повалив її на поверхню землі, стягнув одяг, який знаходився на потерпілій, та проти волі ОСОБА_9 вчинив насильницький статевий акт, пов`язаний із вагінальним, анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи, спричинивши ОСОБА_9 тілесні пошкодження у вигляді: синця в області спинки носу; синця в області повіки лівого ока; саден в області правої щоки; синця в області лівого кута роту; синця на слизовій оболонці верхньої губи ближче до лівого кута роту; саден в області шиї; синців в області правої молочної залози; саден в області колін та сідниць.

13.06.2020 року, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, о 10-00 годині, був фактично затриманий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13.06.2020 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України. Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, винним себе визнав повністю, та надав покази про те, що він дійсно скоїв зґвалтування ОСОБА_9 .

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджуються зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколами огляду місця події, під час якого було зафіксовано сліди скоєного злочину, вилучено речові докази; показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтвердили причетність ОСОБА_8 до скоєння зґвалтування ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи № 12-14/151-БГ/20 від 13.06.2020 року, відповідного до якого у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: закритого перелому кісток носу з синцем в області спинки носу, який за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день); синці в області голови та обличчя, садна в області обличчя та шиї; синці в області правої молочної залози та в області правого плечового суглобу; численні садна по ходу сідниць, верхніх та нижніх кінцівок, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження, що утворились від нанесення по тілу ОСОБА_9 не менше ніж 30-35 травматичних впливів; висновком судово-медичної експертизи № 12-14/186-БГ/20 від 24.07.2020 року, відповідно до якого покази потерпілої ОСОБА_9 , надані нею в ході проведення слідчого експерименту від 22.07.2020 р. щодо механізму виникнення у неї тілесних ушкоджень в цілому не протирічать судово-медичним даним по механізму їх спричинення, а саме: вищевказані ушкодження утворилися від ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень, але такими предметами могли бути як руки так і ноги людини, можливо і зуби, в також від співудару об тупі тверді предмети ( нерівності ґрунту, рослинне покриття і т.п.) на що вона і вказала. Таким чином мав місце причинно наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_8 , на які вказувала потерпіла ОСОБА_9 під час проведення з нею слідчого експерименту та тілесними ушкодженнями, що малися у неї, протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 22.07.2020 року в ході якого остання розповіла та показала на місці про обставини її зґвалтування ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), тобто він підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, по кримінальному провадженню малися наступні ризики, які не зменшились та продовжують існувати на даний час:

1) підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання, що може бути застосована до нього складатиме від 3 до 5 років позбавлення волі. Крім того, останній розлучений, не має міцних родинних зв`язків, а тому маються підстави вважати, що ОСОБА_8 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, за злочин у якому обвинувачується;

2) підозрюваний ОСОБА_8 у випадку перебування на свободі може незаконно впливати прямо чи опосередковано на потерпілу ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , враховуючи спосіб вчинення відповідного кримінального правопорушення та застосування фізичного насильства стосовно потерпілої, а також приймаючи до уваги той факт, що підозрюваному ОСОБА_8 відомі всі свідки події та їх місця проживання, тобто перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу не пов`язаним з позбавленням волі останній матиме реальну можливість вплинути на них з метою надання свідчень, які спростовують його вину, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, на думку слідчого наявність ризику переховування ОСОБА_8 від суду з причин бажання уникнути покарання за злочин середньої тяжкості, унеможливлює застосування до підозрюваного особистого зобов`язання.

Також, перебування в умовах домоволодіння АДРЕСА_1 (чи за іншою адресою) при застосуванні домашнього арешту та наявність місця роботи у іншому населеному пункті /у м. Харків/, на думку слідчого надасть можливість підозрюваному покинути домоволодіння, у зв`язку з чим даний запобіжний захід не дасть можливості запобігти ризикам передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, наявних в даному кримінальному провадженні.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості - із застосуванням насильства.
Також слідчий зазначає, що 15.06.2020 року слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області відносно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 серпня 2020 року включно.

04.08.2020 року першим заступником військового прокурора Харківського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_12 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 13 вересня 2020 року.

Незважаючи на те, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний великий обсяг слідчих дій, досудове розслідування не можливо закінчити до спливу строку дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою, а саме до 11.08.2020, у зв`язку з тим, що для закінчення досудового розслідування необхідно отримати висновки судово-імунологічних експертиз та судово-цитологічної експертизи, а також провести інші необхідні слідчі дії, та за результатами зібраних доказів прийняти рішення у порядку ст. 283 КПК України, відкрити сторонам матеріали досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати проведення вказаних слідчих дій мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх отримання потребує додаткового часу строком не менш ніж одного місяця.

Наведені обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Пояснив, що фактично проживає за місцем реєстрації, має на утриманні неповнолітню дитину, бере участь у її утриманні та вихованні, незважаючи на розірвання шлюбу, продовжує спілкуватись з колишньою дружиною, також в нього є мама та сестра.

Свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення заперечував та пояснив, що його попередня позиція пов`язана з вчинення тиску з боку працівників поліції.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що вимоги ч.3 ст.199 КПК України виконані слідчим лише частково в частині викладення обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК, то в клопотанні слідчого лише зазначено про їх наявність, однак не наведено жодного доказу на підтвердження їх реального існування, оскільки наявність ризиків має доводитись не абстрактними, а конкретними обставинами.

Звернув увагу, що в клопотанні міститься низка неправдивих відомостей, таких як твердження про визнання вини підозрюваним, а також зазначення, що кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_8 , відносить до категорії особливо тяжких, що не відповідає дійсності.

Незважаючи на те, що до повноважень слідчого судді не належить оцінка допустимості доказів, звернув увагу, що більшість слідчих дій проведено з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального кодексу, не уповноваженими особами, тощо. Такі обставини в сукупності з висновками судово-медичних експертиз взагалі ставлять під сумнів обґрунтованість підозри.

Вважав, що зміна запобіжного заходу жодним чином не вплине на можливість подальшого проведення слідчих дій, зокрема на отримання висновків імунологічної та цитологічної експертизи, на що власне посилається слідчий.

Просив врахувати практику ЄСПЛ, взяти до уваги дані про особу підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, участь у проведенні антитерористичної операції, отримання бойового поранення, наявність офіційного місця роботи /проходження служби/ та обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 повністю підтримав позицію адвоката ОСОБА_4 , додатково звернув увагу, що в протоколі огляду від 13.06.2020 року зазначено про виявлення на місці слідів взуття довжиною 27 см., в той час як у підозрюваного менший розмір, який дорівнює 25 см., що також ставить під сумнів обґрунтованість підозри.

В задоволенні клопотання слідчого також просив відмовити.

Перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши думку всіх осіб, що беруть участь у справі, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування .

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, питання наявності обґрунтованої підозри вирішувалось слідчим суддею під час обрання підозрюваному ОСОБА_13 запобіжного заходу. Крім того в рамках досудового розслідування призначено імунологічні та цитологічна експертизи, висновки яких мають важливе значення для підтвердження або спростування причетності особи до вчинення кримінального правопорушення. Щодо недопустимості інших доказів, то для слідчого судді при розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу під час досудового розслідування не є притаманною оцінка допустимості доказів, як слушно відмітив і сам захисник підозрюваного.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що на сьогоднішній день продовжують існувати достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Оцінюючи доводи клопотання в тій частині, чи не зменшились раніше заявлені ризики та чи з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, слідчий суддя зазначає, що враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , беручи до уваги той факт, що це порушення відноситься до кримінальних порушень у формі приватного обвинувачення, ризик можливого впливу на потерпілу з метою вмовляння відмовитись від обвинувачення або шляхом погроз з метою зміни нею свідчень, залишається актуальним та таким, що не зменшився.

Щодо ризику переховування від органів розслідування чи суду, слідчий суддя зазначає про таке.

Як зазначено у рішенні Європейського суду у справі «Ливада проти України», пункт 3 ст.5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, в повинні підтверджуватись фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватись, не може оцінюватись виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахування низки інших відповідних факторів.
З урахуванням викладеного суд не бере до уваги посилання слідчого на наявність обґрунтованої підозри та відсутність міцних соціальних зв`язків як на підтвердження ризику переховування, оскільки наявність обґрунтованої підозри та тяжкість злочину самі по собі не можуть свідчити про ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду, а відсутність міцних соціальних зв`язків було спростовано в судовому засіданні наданими документами, що підтверджують наявність у підозрюваного неповнолітньої дитини, матері, сестри, постійного зареєстрованого місця проживання.

Про появу нових ризиків слідчим та прокурором не зазначено.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Як вбачається з копій довідок, наявних в матеріалах, ОСОБА_8 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, проходив службу в зоні проведення антитерористичної операції, має чисельні подяки, позитивно характеризується за місцем проходження служби, в силу ст.89 КК України не судимий.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Санкцією ч. 1 ст. 152 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 /трьох/ до 5 /п`яти/ років, тобто дане кримінальне правопорушення в силу ст.12 КК України, в редакції, що набула чинності 01.07.2020 року, вважається нетяжким злочином.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт також може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, в той час як тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, а також за умови відсутності прямої заборони в законі щодо можливості застосування такого запобіжного заходу.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, отже цей запобіжний захід також передбачає обмеження свободи пересування особи, а також контроль з боку поліції.
Згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті /наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного з ризиків/, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті / недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні/, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно з ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Так, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не підтверджені належними та об`єктивними даними, та в судовому засіданні не доведені, обставини, що перешкоджатимуть завершенню досудового розслідування у разі зміни запобіжного заходу, також не наведені.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у зазначеному кримінальному правопорушенні, дані про його особу, беручи до уваги положення ч.2 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, так як саме цей запобіжний захід може належним чином забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та буде достатнім для запобігання існуючим ризикам.

Враховуючи обставини справи, доведені ризики, слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України на строк в межах строку досудового розслідування, роз`яснивши підозрюваному наслідки порушення покладених обов`язків.

Керуючись ст. ст. 132, 183, 184, 199, 309, 372, 376КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Богодухівського ВП ОСОБА_6 , погодженого з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.

Клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 на строк до 13 вересня 2020 року наступні обов`язки:
1) Цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого або прокурора.

2) Прибувати до Богодухівського відділу поліції, Богодухівської відділу Дергачівської місцевої прокуратури, Богодухівського районного суду за першою вимогою.

3) Утриматись від спілкування з потерпілою ОСОБА_9 .

4) Носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що в разі невиконання обов`язків, покладених ухвалою суду, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення.

Обов`язок доставлення обвинуваченого до місця проживання покласти на Богодухівський ВП ГУНП в Харківській області та направити до відділу поліції копію цієї ухвали для подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1