Справа № 635/4180/20
Провадження № 1-в/635/577/2020
УХВАЛА

02 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-25.07.2003 Червонозаводський районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений умовно-достроково 24.09.2004 на невідбутий строком 7 місяців 1 день;
-05.06.2006 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
-31.05.2007 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18.10.2007 змінено вирок та засуджено ОСОБА_3 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та в силу ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.06.2006 у виді одного місяця позбавлення волі, визначивши остаточно засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць; звільнений 20.04.2010 по відбуттю призначеного строку покарання,
-10.04.2015 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
-03.06.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, враховуючи ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27.09.2016, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 19.12.2018 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 20 днів;
-03.06.2019 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць,
засудженого 02 серпня 2019 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки,
про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, ?

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якому останній просить суд пом`якшити призначене йому покарання вироком Московського районного суду м.Харкова від 02.08.2019 у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, у зв`язку з набранням чинному вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Згідно зі змісту вироку, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.
Також, вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2015 ОСОБА_3 визнаний виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Згідно ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2015, більш суворим покаранням призначеного цим вироком, та остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк.
Вироком Апеляційного суду Харківської області від 27.09.2016, вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03.06.2015 в частині призначеного покарання скасований і постановлено в цій частині новий вирок. Так, ОСОБА_3 призначено за ч.2 ст.289 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Київського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2015 року у виді двох років позбавлення волі, більш суворим призначеним покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді шести років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. 19 грудня 2018 року ОСОБА_3 був звільнений з місць відбування покарань умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 20 днів.
В подальшому, ОСОБА_3 вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.06.2019 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано основне покарання, невідбуте за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 03 червня 2015 року у виді 6 місяців 20 днів позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строку 1 рік 1 місяць.
Окрім того, 02 серпня 2019 року Московським районним судом м.Харкова ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Згідно положень ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.06.2019, більш суворими, призначеним цим вироком, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На сьогоднішній день, ОСОБА_3 відбуває покарання в Держаній установі «Темнівська виправна колоні (№100)» призначене за вироком Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2019 року.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Разом з тим, частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Таким чином, диспозицією частини другої статті 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений, зокрема, за ч.2 ст.309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене за сукупністю покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_3 , за які він зокрема засуджений 10.04.2015 за ч. 2 ст. 309 КК України та які входять в сукупність, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 4 років.
Разом з тим, оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2019 року у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке йому призначено за сукупністю, до якої, поміж іншим, також ввійшов вирок Київського районного суду м.Харкова від 10.04.2015, виходячи з правил статті 72 та 74 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 слід визначити таким, яке раніше призначене вироком Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2019 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про пом`якшення призначеного засудженому покарання у випадку передбаченому частиною третьої статті 74 КК України ? задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Київського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначеним покаранням у виді обмеження волі строком на 4 (чотири) роки.
Остаточне покарання ОСОБА_3 до якого за сукупністю ввійшов також вироком Київського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2015 року, залишити раніше призначене вироком Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2019 року ? у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1