Провадження № 1-кп/734/107/20 Справа № 734/837/20
В И Р О К

іменем України

03 листопада 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 09 вересня 2020 року, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, у період з 07 червня 2019 по 13 лютого 2020 року військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
у присутнсоті обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
27 березня 2020 року до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 09 вересня 2020 року, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
03 листопада 2020 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості, яка була передана суду для затвердження.
Відповідно до вказаної угоди солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 4, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом в умовах особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 , враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України став на шлях злочинної діяльності, 28 серпня 2019 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та має чітко визначені межі.
В подальшому, 13 лютого 2020 року солдата ОСОБА_3 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Військовослужбовець строкової військової служби солдат ОСОБА_3 , був відсутнім на військовій службі у період з 28 серпня 2019 року по 13 лютого 2020 року, обов`язки військової служби не виконував та про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.
Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення розташування військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України в обсязі пред`явленого йому обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням іспитового строку.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що перелічені в угоді.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду, укладену 03 листопада 2020 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з обмеженням :

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1