У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.10.2020 Справа №607/16416/20
провадження № 1-кс/607/7014/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора та слідчого і зобов`язання вчинити певні дії,

встановила:

адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , подав до слідчого судді скаргу на бездіяльність слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 щодо неповернення належних ОСОБА_4 автомобіля «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтва про його реєстрацію та комплекту ключів.

В обґрунтування цих вимог зазначає, що 09 вересня 2020 року вказане майно було вилучено слідчим під час проведення обшуку, санкціонованого слідчим суддею в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 24 січня 2020 року. У подальшому слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, до переліку якого входив і зазначений транспортний засіб, ключі та свідоцтво про реєстрацію. В задоволенні клопотання у частині арешту вказаного майна слідчому було відмовлено. Саме тому, на думку адвоката, зазначені речі та документ слід повернути власнику, тобто ОСОБА_4 . Однак слідчий цього не зробив. Після цього захист подав клопотання прокурору ОСОБА_7 про повернення вказаного майна, однак у його задоволенні було відмовлено з тих підстав, що ухвала слідчого судді про відмову у накладенні арешту не набрала законної сили, оскільки оскаржена прокурором до апеляційної інстанції. Бездіяльність слідчого та прокурора щодо неповернення ОСОБА_4 майна на яке не накладено арешт просить визнати протиправною та зобов`язати їх повернути йому автомобіль, ключі та документ.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , підтриманий ОСОБА_4 , вказані вимоги підтримав, з мотивів, викладених у скарзі та просив їх задовольнити. Пояснив, що мова йде про ключі від замка запалювання вказаного автомобіля.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення скарги, пояснивши, що в сторони обвинувачення є усі підстави для схоронності як речових доказів транспортного засобу, ключів та свідоцтва про реєстрацію, оскільки вони були вилучені під час обшуку. При цьому, свідоцтво про реєстрацію могло бути підробленим, зважаючи на те, що в ухвалі слідчого судді надавався дозвіл на обшук вказаного автомобіля та відшукування і вилучення голографічних елементів. Також, в слідства є підстави вважати, що автомобіль ОСОБА_4 міг бути придбаний внаслідок його злочинної діяльності та підлягає конфіскації. Крім цього, на даний час відкрито апеляційне провадження за його скаргою на ухвалу слідчого судді про відмову в арешті вказаного майна.

Заслухавши пояснення, розглянувши скаргу та додані до неї документи, подану в судовому засіданні копію ухвали слідчого судді від 25 серпня 2020 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

24 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального правопорушення № 0000017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 199 КК України.

09 вересня 2020 року, старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді від 25 серпня 2020 року /справа № 607/14019/20/, проведено обшук автомобіля марки «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить та котрим користується ОСОБА_4 , під час якого вилучено вказаний автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та комплект ключів. Вилучене майно належить ОСОБА_4

11 вересня 2020 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розглянув клопотання прокурора про арешт майна /справа № 607/15181/20/ і в частині арешту автомобіля марки «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та комплекту ключів, відмовив в його задоволенні. Своє рішення мотивував тим, що прокурором не обґрунтовано, яке доказове значення це майно може мати для досудового розслідування даного кримінального провадження, тому відсутня розумна підозра вважати, що вказані речі є доказом вчинення злочину, що розслідується в межах кримінального провадження № 0000017 від 24 січня 2020 року.

Вказані вище обставини підтверджуються копією ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року /справа № 607/15181/20/.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановлену законом.

Як вбачається із ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2020 року, справа № 607/14019/20, цією ухвалою дано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , з метою відшукування та вилучення незаконно виготовлених голографічних елементів, технічного обладнання та комп`ютерної техніки з електронними носіями інформації, необхідного для їх виготовлення, ІД-карт, плівок із голографічними елементами, банківських карток, блокнотів, записників та інших чорнових записів, коштів отриманих злочинним шляхом, мобільних телефонів із сім-картами, квитанцій та інших документів щодо користування послугами TOB «Нова Пошта», TOB «Пост Фінанс», AT «Укрпошта», AT КБ «ПриватБанк», документів щодо працевлаштування та перевезення осіб на роботу за кордоном.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 7 ст. 236 КПК України, майно, про повернення якого подана скарга, є тимчасово вилученим майном, оскільки прямого дозволу на вилучення автомобіля, належного ОСОБА_4 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та комплекту ключів, вказаною ухвалою про обшук від 25 серпня 2020 року надано не було.

Твердження прокурора про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , свідчать про його підробку, до уваги братись не можуть, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, зокрема вказаної ухвали від 25 серпня 2020 року, кримінальне провадження стосується незаконного виготовлення лише ІД-карток, і лише речі щодо їх незаконного виготовлення є предметами, на відшукування та вилучення яких під час обшуку надано дозвіл.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Згідно ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Таким чином, правовою та беззаперечною підставою для повернення тимчасово вилученого майна є, зокрема, відмова у задоволенні клопотання прокурора про його арешт. Таке повернення тимчасово вилученого майна має бути виконане негайно.

За даних обставин, зволікання слідчого та прокурора з повернення особі майна, котре було у неї вилучено, однак у накладенні арешту на яке слідчим суддею було відмовлено, є порушенням її прав, які підлягають захисту шляхом задоволення даної скарги.

Щодо вимог скаржника про визнання протиправною бездіяльності слідчого та прокурора, то вони до задоволення не підлягають, оскільки згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 168, 169, 303-307, КПК України, слідчий суддя,

встановила:

скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 повернути ОСОБА_4 автомобіль «VW Golf», р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та комплект ключів від замка запалювання.

Врешті вимог відмовити.

Копію ухвали направити в СУ ГУНП в Тернопільській області, прокурору Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1