УХВАЛА
23 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 757/29113/20-к

провадження № 51-5597ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши уточнену касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить визнати його доводи обґрунтованими, розглянути скаргу, а ухвалу скасувати та направити для нового розгляду до Київського апеляційного суду.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону у касаційні скарзі не зазначено найменування суду, якому вона адресована.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу до суду касаційної інстанції.
Так, ОСОБА_4 послався у касаційній скарзі, що оскаржував до слідчого судді невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) про

нього як потерпілого у кримінальному провадженні №0000409. Однак, обґрунтовуючи неврахування апеляційним судом того, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року стосувалася клопотання щодо внесення відомостей до ЄРДР, не вказує чи йдеться про оскарження до слідчого судді не розгляду клопотання про внесення до ЄРДР тих же відомостей (стосовно ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №0000409), чи було оскаржено бездіяльність щодо не вирішення клопотання про внесення до ЄРДР інших відомостей про кримінальне правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується.
Так, на виконання вимог п. 3. ч. 2 ст. 427 КПК, зазначаючи судове рішення, що оскаржується, ОСОБА_4 вказав суперечливі відомості: «На ухвалу № 757/29113/20-к від 21.09.2020 р. яку прийняла колегія суддів…» та «На ухвалу № 757/29113/20-к від 27.08.2020 р. яку прийняв слідчий суддя…» та водночас зазначив «Касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного суду № 757/29113/20-к від 21.09.2020 р.», чим допустив суперечності, що призводять до неоднозначності в питанні чи оскаржено у касаційному порядку обидва із зазначених судових рішень, чи одне. До того ж, посилаючись по суті своєї скарги на незаконність як ухвали Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року так і ухвали Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року, ОСОБА_4 у вимогах касаційної скарги не конкретизував, яке ж судове рішення, на його думку, необхідно скасувати.
Отже, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга засудженого не містить чітких вимог до суду касаційної інстанції, викладених відповідно до положень ст. 436 КПК.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Разом з тим, вимога ОСОБА_4 про визнання його доводів обґрунтованими, розгляд скарги, скасування ухвали та направлення для нового розгляду до Київського апеляційного суду не узгоджується із ст. 436 КПК, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, а тому відсутність у вимогах скарги вказівки, яке саме рішення підлягає скасуванню, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Частиною 5 ст. 427 КПК визначено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте ОСОБА_4 усупереч наведеній нормі не долучив копію ухвали Київського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року.
Це не лише становить формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги строку на таке оскарження, а також вимог статей 424, 426 КПК.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається перелік матеріалів, які додаються. Попри те, що ОСОБА_4 в уточненій касаційній скарзі вказав додатками «зазначені в скарзі докази», однак наведена норма процесуального закону вимагає зазначення чіткого переліку таких матеріалів у додатку, оскільки лише це дає можливість Суду перевірити наявність або відсутність у додатку конкретно тих матеріалів, що вказані в переліку.
З огляду на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:
Залишити без руху уточнену касаційну скаргу ОСОБА_4 і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3