Справа № 569/6541/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження № 0006061, внесене 04 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого 22 травня 2019 року Рівненським міським судом за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ст. 126-1, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне зазначене кримінальне провадження,

встановив:

23 вересня 2019 року ОСОБА_3 , який Рівненським міським судом Рівненської області 22 травня 2019 року засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 під підпис був ознайомлений з вимогами ст. 36, 37, 40 Кримінального виконавчого кодексу України та з порядком і умовами відбування призначеного йому покарання, попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України, за ухилення від покарання у виді громадських робіт та отримав направлення на відбуття покарання до КП «Міське об`єднання парків культури та відпочинку» Рівненської міської ради, що по вул. Соборна,3Е в м. Рівне, будучи зобов`язаним приступити до відбування покарання 24 вересня 2019 року.

29 листопада 2019 року та 05 лютого 2020 року до засудженого ОСОБА_3 було застосовано письмове попередження та повторно повідомлено під підпис про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від покарання у виді громадських робіт.

24 вересня 2019 року ОСОБА_3 без поважних причин (тяжка тривала хвороба, виїзд в іншу місцевість без дозволу у зв`язку з загибеллю близьких тощо) не вийшов на роботу та не відпрацював жодної години протягом робочого дня, тобто умисно ухилився від призначеного йому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, що свідчить про умисне ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

В подальшому, ОСОБА_3 в період з 07 грудня 2019 року по 24 липня 2020 року, маючи умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань своїй матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, систематично вчиняв відносно ОСОБА_5 акти фізичного та психологічного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що підтверджується притягненням його 24 січня 2020 року, 06 березня 2020 року, 05 червня 2020 року, 07 липня 2020 року, 31 липня 2020 року Рівненським міським судом до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти тотожні та об`єднані спільним умислом дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства.

Зокрема, востаннє ОСОБА_3 , усвідомлюючи та продовжуючи свої умисні протиправні дії, діючи систематично, маючи умисел на заподіяння шкоди психічному здоров`ю своїй матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживає, 24 липня 2020 року, приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , розпочав словесний конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході чого вчинив психологічне насильство відносно останньої, що виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, які викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

В подальшому, 08 липня 2020 року, близько 18 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на законних підставах в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung», модель J120H/DS, вартістю 1633,33 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, а також дії, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.389, ст.126-1, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389, ст.126-1, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю.

Показав, що будучи засудженим 22 травня 2019 року за вироком Рівненського міського суду до 80 годин громадських робіт, покарання не відбув та до роботи не приступив.

На даний час громадські роботи ним відбуті, він кається у вчиненому та шкодує, що не відбув раніше.

Щодо домашнього насильства відносно матері ОСОБА_5 підтвердив вчинення дій психологічного характеру, востаннє за спільним місцем проживання 24 липня 2020 року, близько 22 год., розпочав словесний конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході чого словесно погрожував та принижував.

Окрім того підтвердив, що дійсно 08 липня 2020 року, близько 18 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 за місцем свого проживання таємно викрав належний матері ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung», який матері повернутий.

У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Він зробив для себе відповідні висновки, з потерпілою ОСОБА_5 примирився, вони продовжують проживати разом, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згідний повністю, фактичні обставини справи не оспорює.

Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що її син ОСОБА_3 вчиняв відносно неї дії психологічного характеру, в зв`язку з чим син неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, словесно погрожував та принижував.

З приводу вчиненої 08 липня 2020 року крадіжки належного їй мобільного телефону марки «Samsung» підтвердила, що його викрадення за спільним місцем проживання вчинив син ОСОБА_3 . На даний час телефон їй повернуто.

З сином ОСОБА_3 вона примирилась, продовжують проживати разом і просить сина суворо не карати, не позбавляти волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчинених злочинах, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу винного.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, вони не викликають сумнівів у добровільності їх позицій. Судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які кримінальний закон відносить до нетяжких злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого та позицію потерпілої.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно вимог ст. 65-67 КК України, суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які кваліфікуються як нетяжкі злочини; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, примирення з потерпілою та продовження проживання за спільним місцем проживання; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено; особу винного, який є раніше судимим, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його відношення до скоєного, повністю відбуття покарання у виді громадських робіт, поведінку після скоєного, та вважає необхідним призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, за ст. 126-1 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років обмеження волі.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд в даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому покарання за вчинені ним злочини в межах санкцій ч. 2 ст. 389, ст. 126-1 та ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі та громадських робіт, із застосуванням при призначенні покарання за сукупністю злочинів принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, застосовує правила ст. 75 КК України і звільняє ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки саме таке рішення суду, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

На думку суду, таке покарання є співмірним характеру вчинених злочинів та відповідає принципу індивідуалізації покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у справі відсутні.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи № 3.2-1029/20 від 31 серпня 2020 року складають 326,90 грн.

Таким чином, до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави підлягають витрати за проведення вищезазначеної експертизи в сумі 326,90 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись ст. 373,374 КПК України,суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 389 КК України, ст. 126-1 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ст. 126-1 КК України у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази у справі відсутні.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 326,90 грн. (триста двадцять шість грн. 90 коп.).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1