Провадження № 1-кп/331/241/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про призначення судового розгляду

«29» січня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003036 від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької місцевої прокуратури № 3 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При проведенні підготовчого судового засідання прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, не мала заперечень проти призначення судового розгляду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти призначення судового розгляду, звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що правова кваліфікація дій обвинуваченого є конкретизованою та не узгоджується з викладом фактичних обставин злочину, а саме: слідчим в обвинувальному акті не зазначено, що пішохід ОСОБА_7 , який отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, мав певні вади слуху, мови, зору та, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вийшов на проїзну частину, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; не мав права раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; не мав права переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, або у місцях, де встановлено огородження; пішохід ОСОБА_7 перевагу в русі не мав відносно автомобіля «ЗАЗ-110217» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , оскільки перетинати проїзну частину йому забороняють вимоги п. 4.14 г Правил дорожнього руху України, а тому в даній дорожній ситуації в діях пішохода ОСОБА_7 маються невідповідності вимогам п.п. 4.4, 4.7, 4.14 а,б,г, що знаходиться в причинному зв`язку с подією ДТП та в причинному зв`язку з наслідками, а саме - отриманні тілесних ушкоджень від яких він загинув на місці. Вважає, що не зважаючи на наявність зазначеної інформації в зібраних органом досудового слідства матеріалах, слідчий не надав їм правовий аналіз, а тому обвинувальний акт викладено у некоректній суперечливій формі з обвинувальним нахилом, чим порушуються права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд в аспекті забезпечення йому права на захист.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника про повернення обвинувального акта прокурора, наполягав на його задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, в ньому викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення є конкретним та зрозумілим .

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого просили відмовити та призначити судовий розгляд.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору необхідно відмовити з огляду на наступне.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов до можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, є відповідність його вимогам КПК.

Так, пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, повернення обвинувального акта прокурору відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно із зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Суд звертає увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девєєр проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України свідчить про те, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта відносно ОСОБА_5 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_5 не викликає сумнівів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зазначені в клопотанні сторони захисту підстави для повернення обвинувального акту прокурору не є переконливими для вирішення питання щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України та неможливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акта з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав, для закриття провадження, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України або для повернення обвинувального акта прокурору не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Оскільки клопотань про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого від учасників судового провадження не заявлено, тому відповідно до ст. 315 КПК України, запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирається.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 316, 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003036 від 17.11.2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 10 лютого 2021 року на 13 годину 00 хвилин у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд провадити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 потерпілу ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1