Справа № 700/1018/18
Провадження № 1-кп/700/10/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 р. смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Лисянка кримінальне провадження № 1-кп/700/10/20 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Виноград, Лисянського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм у ТОВ «Черкаська м`ясна компанія», одруженого, на утриманні має дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 Кримінального кодексу України

УСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 14.10.2010 року №2-387/20, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2010 року до повноліття дитини.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про вищевказане судове рішення та про обов`язок сплачувати аліментів та кримінальну відповідальність у разі несплати боргу, злісно ухилився від сплати аліментів, не маючи обмежень за станом здоров`я, тобто будучи працездатним, добровільно судового рішення не виконував.
Так, ОСОБА_4 , згідно довідки про отримання доходу від 12.11.2018 року виданою державною фіскальною службою, за період з першого кварталу 2010 року по другий квартал 2018 року: ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» у 2012 році нараховано 2945,70 грн, у 2013 році -29270,95 грн, у 2014 році - 26634,25 грн, у 2015 році отримав грошові кошти від військової частини НОМЕР_1 у суму 2707,58 грн, від ТОВ «Черкаської м`ясна компанії» за 2015 рік отримав кошти у сумі 28877,60 грн, за 2016 рік 23039,06, за період з 2015 по 2016 рік з АТ КБ «ПриватБанк» було нараховано 7,08 грн, у 2017 році від ТОВ «Черкаська м`ясна компанія» отримав грошові кошти у сумі 1245,58 грн, за 2017 рік від Лисянського районного центру занятості отримав грошові кошти у сумі 18165,98 грн, а також у 2017 році отримав грошові кошти від військової частини НОМЕР_2 у сумі 1424,04 грн. Таким чином, у обвинуваченого ОСОБА_4 була можливість маючи тимчасові та значні заробітки, а також можливість надавати матеріальну допомогу, однак ОСОБА_4 систематично, злісно, умисно не сплачував призначені судом аліменти, будь якої матеріальної допомоги дитині не надавав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.11.2018 року у сумі 30 741,04 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, тобто, злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання дитини (аліментів).

У судовому засідання прокурор підтримав обвинувальний акт та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 164 КК України не визнав та пояснив, що на даний час сплачуються аліменти на дитину.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного.

Допитаний у судовому засіданні свідок головний державний виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 зазначила, що в Лисянському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_4 згідно рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 14.10.2010 року №2-387/20, ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2010 року до повноліття дитини. Враховуючи, те що ОСОБА_4 грошові кошти не сплачував, утворилася заборгованість станом на 01.11.2018 року у сумі 30741 грн 04 коп.

Так, об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також у Сімейному кодексі України (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Грубе порушення цих обов`язків, які покладаються на батьків Конституцією України та сімейним законодавством посягає на нормальний розвиток і здоров`я дітей, що є суспільно небезпечним діянням.

Предметом злочину, який аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони злочин передбачений статтею 164 КК України може бути вчинений у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Так, під ухиленням від сплати аліментів слід розуміти не тільки пряму відмову від сплати присуджених судом аліментів, а і приховування винним свого заробітку, зміну роботи або місця проживання. Під злісним ухиленням від сплати аліментів у ч.1 ст.164 КК України, розуміється тривале, систематичне і наполегливе ухилення від виконання цього обов`язку, тобто будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть бути, як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

ОСОБА_4 свою вину не визнав, однак його провина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується наступними доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 06.11.2018 року про внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.164 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- рапортом старшого інспектора чергового СРПП №2 Лисянського ВП Зенигородського ВП ГУНП в Черкаській області від 07.11.2018 року про отримання повідомлення від громадянки ОСОБА_7 за фактом невиплати заборгованості по аліментах ОСОБА_4 ;

- витягом з ЄРДР від 07.11.2018 року № 0000332, відповідно до якого 06.11.2018 року до чергової частини Лисянського ВП Зенигородського ВП ГУНП в Черкаській області із заявою звернулася ОСОБА_7 про те, що колишній чоловік злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- копією рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 14.10.2010 року №2-387/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 ;

- розрахунком заборгованості за аліментами станом на 01.11.2018 року;

- довідкою Лисянської районної філії Черкаського обласного центру занятості від 12.11.2018 року №533 про дохід з 18.01.2017 року по 30.11.2017 року;

- довідкою Звенигородської об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Черкаській області ( Лисянське відділення) про доходи за період з 1 кварталу 2010 року по другий квартал 2018 року;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 ;

- копією паспорта ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 виданого Лисянським РВ УМВС України в Черкаській області 31.03.2005 року.

Оцінивши досліджені у справі докази в сукупності, пояснення та дії ОСОБА_4 інших учасників судового процесу, суд вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а вина доведена поза розумним сумнівом.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Також суд наголошує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, згідно характеристики Мар`янівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області від 07.11.2018 року №382 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідками Лисянської центральної районної лікарні від 12.11.2018 року №1494 та від 09.11.2018 року №3136, має на утриманні неповнолітню дитину.

Згідно досудової доповіді, складеної органом пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить великої небезпеки для суспільства за умови, здійснення нагляду, застосування соціально-виховних заходів спрямованих на протиправність та запобігання вчинення кримінальних правопорушень.

Обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст. 66,67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, маючи на меті досягнення цілей, визначених ч.2 ст.50 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови виконання ним безоплатних суспільно-корисних робіт, тому призначає йому покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України. Тільки таке покарання у виді громадських робіт із реальним його відбуттям необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України, суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосувався і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає необхідності його застосування до набрання вироком чинності.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Лисянський районний суд Черкаської області.

Вирок суду першої інстанції набирає сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Вирок проголошено 09.09.2020 року.

Суддя ОСОБА_1