У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2020 Справа №607/13632/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, законного представника ОСОБА_5 , адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в кримінальному провадженні №0000210, -

встановив:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 в межах кримінального провадження за №0000210, подав клопотання погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В поданому клопотанні зазначено наступне: «9 травня 2020 року, о 03.57 год., в ЧЧ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення лікаря ЕМД № 17 про те, що за адресою м. Тернопіль вул. Степана Будного 28/206, виявлено тіло громадянина Республіки Конго ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , із тілесними ушкодженнями.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000210 від 09 травня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09 травня 2020 року ОСОБА_4 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. 09 травня 2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Тернопіль, громадянці України, українці, депутатом не являється, не працюючій, не заміжній, освіта середня, зареєстрованій та фактично проживаючій за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимій, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09 травня 2020 року приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_4 знаходилась в квартири АДРЕСА_2 разом з громадянина Республіки Конго ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 „Б.ході раптово виниклих неприязних відносин в ОСОБА_4 виник злочиннщ.умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесла потерпілому один удар невстановленим слідством гострим предметом в ділянку тулуба, спричинивши ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) тілесне ушкодження, яке призвело до масивної крововтрати, від якої останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події;

- протоколом обшуку;

- протоколом огляду транспортного засобу;

- протокол затримання ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протокол огляду предмета;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 359.

10 травня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_14 , підозрюваній ОСОБА_4 „ обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

30 червня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв 28 серпня 2020 року.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою завершується о 23:59 год. 28 серпня 2020 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку неможливо, внаслідок особливої складності провадження так як у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення досудового розслідування.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, призначено ряд експертиз, частина з яких на даний момент залишаються невиконаними, серед яких комп`ютерно-технічна експертиза, а також стаціонарна судово-психіатрична експертиза, спрямована на визначення психічного стану підозрюваного ОСОБА_4 . Окрім цього, необхідно виконати вимоги ст. 290 КК України.

Виконання, зазначених слідчих (розшукових) та процесуальних дій необхідні для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а також для збирання додаткових доказів.

Проведення вищезазначених слідчих та процесуальних дій має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, зокрема для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а тому є необхідність в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , терміном на шістдесят діб.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 ч. 1,2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Та згідно ч.2 п.4 цієї статті, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 , згідно з вимогами пунктів 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи фактичні обставини справи, орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість її ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні підозрюваної під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Крім того, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно не працює, не заміжня, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст.177 КПК України, є всі підстави вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням її під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою її процесуальних обов`язків.

Крім того враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у якої на утриманні осіб не має, а тому є всі підстави вважати, що вона, знаючи про можливість позбавлення волі на такий тривалий період часу, може переховуватися від органів досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 має широке коло друзів та знайомих, тому перебуваючи на волі вона може незаконно впливати на потерпілу та свідків даної пригоди, які проживають в м. Тернополі або експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як вказані вище свідки, інші свідки пригоди чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Вказані факти та характеристика особи підозрюваної ОСОБА_4 свідчать про те, що вона вчинила злочин без будь-яких підстав, а це вказує на її підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою.

Інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваної, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваній, обсягу пред`явленої їй підозри. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбаченого законом випадках за встановленою процедурою. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваної ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців.

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою».

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що клопотання підтримує в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви, крім цього зазначив, що в ході досудового розслідування призначено близько тридцяти експертиз із яких на даному етапі не проведено ще 4, які мають ваго значення для повноти та всебічності розслідування.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо клопотання сторони обвинувачення посилаючись на його необгунтованість та протиправність.

Адвокат ОСОБА_7 пояснив, що вважає подане слідчим клопотання не обгунтованим та таким що не підлягає задоволенню, крім цього подав письмові заперечення на клопотання сторони обвинувачення у яких зазначено наступне: «09 травня 2020 року о 05:52:04, сторона обвинувачення, ігноруючи факти реальної дійсності та події про спричинення тяжких тілесних ушкоджень з послідуючими наслідками настання біологічної смерті, спеціально визначили штучні та перебільшені обставини про подію нібито вбивства,та що якоби вони засвідчують про його вчинення неповнолітньою ОСОБА_4 . Щоб значно полегшити собі роботу, внесли надумані і необгрунтовані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №' 0000210 із навмисно і а спеціально завищеною кваліфікацією кримінального правопорушення по ч. 1 ст. 115 КК України. 09 травня 2020 року о 15 годин 20 хвилин, здійснюючи в грубій та цинічній формі фізичний, психологічний та моральний тиск на неповнолітню ОСОБА_4 ігноруючи, при цьому, конституційне право на недоторканість неповнолітньої людини як найвищої соціальної цінності, а саме: що ніхто не може бути затриманий інакше як за вмотивованим рішенням суду, грубо сфабрикували підставу за ч. 2 ст. 208 КПК України для незаконного затримання без мотивованого рішення суду. Про що ОСОБА_4 зазначила в протоколі її затримання, але ніякого реагування зі сторони слідства на даний факт на жаль не було.

Більше того, сторона обвинувачення навмисно та спеціально проігнорувала, що на місці вчинення кримінального правопорушення також застали іншу жінку - ОСОБА_13 і безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення всі ознаки на тілі потерпілого, його одязі, вказують про те, що ОСОБА_13 в першу чергу могла бути причетна до цього суспільно - небезпечного діяння, навіть з мотивів жіночих ревнощів, оскільки вона спільно проживала в одній квартирі з потерпілим, користувалися спільно ванною, кухнею, кухонними приборами та посудом, санвузлом і т.п. Обоє були майже ровесниками та проживали разом тривалий час.

Слід зауважити, що неповнолітню ОСОБА_4 затримали без належних доказів причетності та немотивованого рішення суду відразу, а співмешканку в цій квартирі, яку застали на місці вчиненого суспільно небезпечного діяння без свідків та очевидців даної події ОСОБА_13 , немовби « ОСОБА_15 », зовсім чомусь не перевірили її на причетність до скоєного, хоча об`єктивно в останньої було абсолютно більше мотивів та доказів щодо її підозри, оскільки голова потерпілого знаходилася на порозі дверей в кімнату ОСОБА_16 , поруч з головою була велика пляма густої рідини, схожа на блювотні маси, що конкретно зафіксовано відеозаписом.

09 травня 2020 року слідчі вручили неповнолітній ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 115 КК України з грубим порушенням вимог ст. 277 КПК України тому що:

1) в порушення вимог п.4 ч.1 ст. 277 КПК України у повідомленні про підозру не зазначено реальний та фактичний зміст підозри, оскільки відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події;

2) в порушення вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України у повідомленні про підозру чомусь спеціально завищено правову кваліфікацію кримінального правопорушення:

3) в порушення п.6 ч.1 ст. 277 КПК України спеціально зазначено надумані обставини кримінального правопорушення, зокрема:

- зазначено недостовірний та неточний час спричинення поранення потерпілого, спеціально приховано годину та хвилини настання як клінічної, так і біологічної смерті;

- штучно придуманий мотив кримінального правопорушення та спеціально стороною обвинувачення зазначені штучні обставини як нібито з прямим умислом;

- нажаль не розслідувано належним чином і не досліджена причетність, чи непричетність ОСОБА_13 до даної події, тобто повністю відсутнє в неї алібі;

- приховано та не встановлено реальне місце заподіяння тілесного ушкодження, його спосіб та інші обставини та факти, які тісно пов`язанні зі смертю потерпілого;

- чомусь приховано точну годину та хвилини виклику бригади швидкої медичної допомоги;

- працівниками слідства до цих пір не розслідувано та невстановлено конкретне знаряддя заподіяння потерпілому тілесного ушкодження та не досліджено і не з`ясовано факти можливого укриття ОСОБА_13 цього конкретного знаряддя;

- приховано справжню і точну годину і хвилини прибуття бригади швидкої медичної допомоги до квартири АДРЕСА_2 для надання невідкладної та ургентної медичної допомоги;

- у двозначному розумінні сторона обвинувачення зазначає як нібито раптову причину смерті від масивної крововтрати, що суперечить виявленим об`єктивним даним щодо обставин та обстановки зафіксованих у протоколі огляду місця події та виявленими слідами на одязі в потерпілого і на стінах в коридорі;

- у повідомленні про підозру, в порушенні чітких вимог ч.2 ст. 9 КГІК України слідчий та прокурор навмисно і спеціально зазначають перебільшені, і як нібито фактичні обставини про подію вбивства, котрі якоби викривають неповнолітню ОСОБА_4 , а тим самим на жаль приховують від захисту та суду справжні і об`єктивні обставини, що її повністю виправдовують;

- виявлені та зафіксовані відомості у протоколі огляду місця події сліди на одязі в потерпілого, беззаперечно вказують про наявність саме події умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_10 , а не надуману та хибну версію даної події про якоби умисне та цілеспрямоване протиправне заподіяння йому смерті, тобто вбивство, яке самі зазначають, що фактично без будь якого мотиву та належного пояснення.

В той же час у ОСОБА_13 був час та можливий чіткий мотив як прояв жіночих ревнощів по відношенню до ОСОБА_10 , з яким вона проживала в одній квартирі та в неї повністю відсутнє алібі.

Захист вважає, що підозра по ч. 1 ст.115 КК України повинна бути обґрунтована, заснована на об`єктивних та реальних фактах, яких суду сторона обвинувачення зовсім не надала, навпаки надано суду тільки факти про подію спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що аж потім спричинило смерть, внаслідок крововтрати на протязі, на жаль, невстановленого слідством часу ( години, хвилини).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000210 досудове розслідування здійснюють група слідчих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 .

Процесуальне керівництво здійснюють прокурори: ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_3 .

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , звернувся до суду із недобросовісним та необгрунтованим клопотанням від 17 серпня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою, яким вводить в плутанину сторону захисту та суд щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, а також щодо правової кваліфікації та наявності надуманих ризиків, а також щодо обставин, що нібито надумані ризики не зменшилися.

Слідство вводить в плутанину відносно факту наявності реальних обставин, що нібито перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В клопотанні сторона обвинувачення «засекречено» та скрито вказує про необхідність проведення експертиз, частина яких нібито не виконано, але не вказує, які саме і скільки експертиз, і що конкретно досліджується та не вказує, яке має значення результат цих експертиз для належного судового розгляду.

Необхідно підкреслити, що з 09 травня 2020 року до цього часу кримінальне провадження розслідує 15 слідчих та 5 прокурорів, а всього 20 учасників кримінального провадження, але кожним із них не проведено навіть по одній слідчій, чи іншій процесуальній дії і не прийняли кожний з них навіть по одному процесуальному рішенні.

До свого клопотання сторона обвинувачення долучила скупі та незначні матеріали слідства, які зовсім не підтверджують та не обґрунтовують підозру, які слідством було зібрано лише 09 травня 2020 року, а до 17 серпня 2020 року слідчими не проведено жодної процесуальної дії і не прийнято жодного вагомого процесуального рішення.

Сторона захисту переконливо надіється, що слідчий суддя відмовить у задоволенні цього клопотанні, оскільки прокурор та слідчий у своєму недобросовісному клопотанні зовсім не довели того факту, що зазначені ними обставини, чітко виправдовують тримання ОСОБА_4 під вартою, а тому сторона захисту подала своє обґрунтоване та мотивоване заперечення.

Неповнолітня ОСОБА_4 щиро надіється, що саме слідчий суддя здійснить належний судовий контроль за дотриманням конституційних прав, свобод та інтересів в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя повинен врахувати також факт відсутності обґрунтованої підозри, надасть належну оцінку цим фіктивним ризикам, на які неправдиво вказують нажаль слідчий та прокурор.

Суд першої інстанції повинен встановити в повному обсязі всі обставини справи і прийти до правильних висновків, які будуть відповідати фактичним обставинам справи, а не надуманим та фіктивним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав іюдини» вказано, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, Європейський Суд з прав людини підкреслює, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження стороною обвинувачення не доведено саме ті обставини, на які вони посилаються про наявність будь-якого ризику.

Ризиком того, що неповнолітня ОСОБА_4 може нібито переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, як вважають слідчий та прокурор, є те, що вона незаконно підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від семи до п`ятнадцяти років. Усвідомлюючи тяжкість вчинення злочину та розмір покарання, яке їй загрожує, та що підзахисна нібито може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Європейський суд з прав людини за наслідками розгляду справи «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, дійшов до геніального висновку, що небезпека можливості переховування від правосуддя не може вимірюватися виключно на підставі суворості можливого вироку.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту с пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до п. 50 рішення ЄСПЛ «Ягчі і Саргін проти Туреччини», органи влади мають «проаналізувати всі обставини, які свідчать «за» і «проти» справжньої обґрунтованості посилання на громадські інтереси, з належним урахуванням принципу презумпції невинуватості, при (застосуванні) обмежень гарантій поваги до особистої свободи, і викласти ці аргументи в своїх рішеннях, що приймаються за клопотаннями про звільнення.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

З урахуванням наявності у неповнолітньої ОСОБА_4 постійного місця проживання, позитивні характеристики з місця проживання та навчання. Зважаючи на відсутність доведених перед судом підстав для продовження тримання нашої підзахисної під вартою, яке має бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, вважаю, що є серйозні та обґрунтовані підстави для обрання неповнолітній ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаним з триманням під вартою».

Заслухавши доводи сторін, дослідивши клопотання із додатками сторони обвинувачення та матеріали надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із змісту клопотання та матеріалів долучених до нього вбачається, що 10 травня 2020 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_14 , підозрюваній ОСОБА_4 „ обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 30 червня 2020 року ухвалою Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв. 28 серпня 2020 року. Крім цього Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду строк досудового розслідування продовжено до 6 місяців.

На думку слідчого судді наявність обґрунтованість підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події;

- протоколом обшуку;

- протоколом огляду транспортного засобу;

- протокол затримання ОСОБА_4 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протокол огляду предмета;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 359.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того слідчий суддя вважає що стороною обвинувачення доведено обставини, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу та подальшого продовження не зменшились та продовжують існувати зокрема:

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у якої на утриманні осіб не має, а тому є всі підстави вважати, що вона, знаючи про можливість позбавлення волі на такий тривалий період часу, може переховуватися від органів досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 має широке коло друзів та знайомих, тому перебуваючи на волі вона може незаконно впливати на потерпілу та свідків даної пригоди, які проживають в м. Тернополі або експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні.

Також стороною обвинувачення доведено сукупність обгрунтваних підстав котрі вказують на те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, які додано до клопотання і доводами сторони обвинувачення про реальне існування ризиків.

Крім того стороною захисту не надано доказів які б вказували про неможливість утримання ОСОБА_4 під вартою.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 та виконання нею процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого злочину, із врахуванням особи ОСОБА_4 стану здоров`я, віку, наявності, майнового стану, тяжкості інкримінованого йому правопорушення, інших характерезуючих ознак, слідчий суддя вважає за доцільне ОСОБА_4 продовжити до 24 вересня 2020 року строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено підстав для продовження запобіжного заходу на більш тривалий строк.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 2, 22, 94, 177, 178, 183, 309 КПК України слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання сторони обвинувачення задовільнити частково, продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на один місяць до 24 вересня 2020 року.

Після внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2020 року, ЄУН 607/7691/20, ОСОБА_4 звільнити з-під варти і з цього часу на неї покладаються обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, на строк до 24 вересня 2020 року.

ОСОБА_4 роз`яснити, що у випадку не виконання покладених обов`язків внесена застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 24 вересня 2020 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали негайно надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України для вручення ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1