КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно вилучене 05 червня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: моноблоки: ICU920100057, ICU320100718, без серійного номеру, ICU 320100618, ICU 320108027, ноутбук «Apple» COBQ363DSDL з чохлом та зарядним пристроєм, системні блоки: Dell 3, Dell 1, Dell 7, Dell 1, Dell 9, 5 моніторів, 9 клавіатур, 11 оптичних контролерів, 4 маршрутизатора, 10 крісел, 10 столів, флеш накопичувач.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 повернути вказане майно.

Представник вважає, що дане рішення прийняте із недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і відтак, має бути скасоване.

Апелянт посилається на недотримання строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна та вказує, що 05 червня 2020 року слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 звернувся із клопотанням про арешт майна, а ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року дане клопотання було задоволене. Тобто арешт на тимчасово вилучене майно накладено не було у визначені КПК України строки, оскільки ухвала слідчого судді винесена аж на 12 день з моменту подання слідчим клопотання.

Також представник посилається на неправильне застосування передбачених законом підстав для арешту майна, оскільки не доведено, що вказане майно використовувалось для забороненої діяльності«грального бізнесу».Твердження, що на вилученому обладнанні встановлене програмне забезпечення з симуляторами азартних ігор не заслуговує на увагу, оскільки зазначені обставини можуть бути встановлені виключно після проведеного експертного дослідження кваліфікованим експертом.
Крім того, як завчає апелянт, в ході обшуку брали участь декілька посторонніх осіб, проте з незрозумілих на те причин цих осіб не зафіксовано в протоколі обшуку, хоч вони приймали досить активну участь.
Також, на думку представника, слідчим жодним чином не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано v його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, шо вилучене майно, за адресою; АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова про визнання вказаного обладнання речовим доказом носить не більш ніж формальний характер.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника власника майна та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Дніпровського УП ГУ НП м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003701 від 04 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, в період з 23 год. 34 хв. по 01 год. 04 хв. 05 червня 2020 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: моноблоки: ICU920100057, ICU320100718, без серійного номеру, ICU 320100618, ICU 320108027, ноутбук «Apple» COBQ363DSDL з чохлом та зарядним пристроєм, системні блоки: Dell 3, Dell 1, Dell 7, Dell 1, Dell 9, 5 моніторів, 9 клавіатур, 11 оптичних контролерів, 4 маршрутизатора, 10 крісел, 10 столів, флеш накопичувач.
Дане майно переміщено до ТОВ «Мегапрофіт Плюс», що за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 21 згідно договору відповідального зберігання №05/06 від 05 червня 2020 року.
Постановою слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 05 червня 2020 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0003701 від 04 червня 2020 року.
06 червня 2020 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням, яке надійшло до суду 09 червня 2020 року, про накладення арешту на вилучене 05 червня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , під час ошуку майно.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 рокузазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0003701, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції ОСОБА_10 від 05 червня 2020 року правомірно визнане речовими доказами (а.с. 6-7).

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи представника власника майна про те, що арешт на вищевказане майно накладено безпідставно, без наявності правових підстав, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт слідчим суддею накладено правомірно, відповідно до вимог ст.ст. 170-173 КПК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що арешт на тимчасово вилучене майно не було накладено у визначені КПК України строки, оскільки ухвала слідчого судді винесена аж на 12 день з моменту подання слідчим клопотання, спростовуються матеріалами справи, оскільки клопотання слідчого надійшло до суду через засоби поштового зв`язку 09 червня 2020 року, двохденний термін, передбачений для розгляду зазначеного клопотання припадав на 11 червня 2020 року, однак у зв`язку із врахуванням поточного навантаження слідчої судді та вихідних і святкових днів, розгляд клопотання було призначено на 15 червня 2020 року. При цьому 15 червня 2020 року від слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява про відкладення судового засідання,призначеного на вказану дату, у зв`язку з проведенням слідчих дій. Із зазначених підстав розгляд клопотання було відкладено на 17 червня 2020 року.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, вилучене 05 червня 2020 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно вказаного в ухвалі переліку залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3411/2020
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1