Справа № 197/1365/20
Номер провадження № 1-кп/197/41/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в смт. Широке Дніпропетровської області у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження №0000099 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крикливець, Крижопільського району, Вінницької області, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.125 КК України .
Сторони кримінального провадження: прокурор Широківського відділу Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування встановлені наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, а саме: 23.11.2020 приблизно о 18.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись біля вхідної двері будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає ОСОБА_6 разом зі своєю сім`єю, де ОСОБА_3 без запрошення ОСОБА_6 намагався зайти до її будинку, внаслідок чого, у останнього виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та кулаком своєї правої руки наніс приблизно п`ять сім ударів в область лівого плеча, та один удар правою ногою в область лівого стегна.

В результаті чого потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку експерта № 1982 від 10.12.2020 року було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: два синця в області лівого плеча і синець в області лівого стегна, за своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, у присутності захисника, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку. А тому суд, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин обмежується зазначенням встановлених органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, із ухваленням вироку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені судом докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , а його дії вірно кваліфікованими за за ч.1 ст.125 КК України, тобто в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не одружений, інвалідом не являється, офіційно не працевлаштований.

Обставиною, яка пом'якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого характер скоєного кримінального проступку, суд приходить до висновку про те, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався, відомості про процесуальні витрати і речові докази в матеріалах справи відсутні.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1