КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5646/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року,

за участі:
представника власника майна ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.10.2020 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001259 від 16.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску;
- ключ від вказаного транспортного засобу;
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_7 подала в інтересах власника майна ОСОБА_6 апеляційну скаргу, у якій просила ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.10.2020 року скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску;
- ключ від вказаного транспортного засобу;
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник стверджує, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, враховуючи наступне.

Зокрема, представник стверджує про те, що поза увагою слідчого судді залишилось те, що стороною обвинувачення порушено строк на звернення до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. Так, вищевказане майно було вилучене 15.09.2020 року, відомості до ЄРДР внесено наступного дня. 16.09.2020 року до слідчого судді звернувся слідчий за погодженням із прокурором, проте його клопотання було повернуто відповідно до ст. 64-2 КПК України. Враховуючи, що прокурор звернувся до суду лише 25.09.2020 року (згідно наявної на конверті відмітки), строк на звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна є пропущеним.

Апелянт зазначає, що вищевказаний транспортний засіб не може бути речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки не є об`єктом кримінального правопорушення відповідно до ст. 290 КК України. Крім того, інше вилучене майно, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього не містять ознаки, зазначені в ч. 1 ст. 98 КПК України, а тому не можуть бути визнані речовими доказами.

В доповненнях до апеляційної скарги представник зазначає, що твердження прокурора про можливе підроблення свідоцтва про реєстрації транспортного засобу є припущенням прокурора та не підтверджується висновком Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 10/103/7Д, свідоцтво відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
ОСОБА_6 зареєструвала право власності на арештований автомобіль у законному порядку, є власником з 2016 року, а відтак автомобіль не може бути засобом вчинення кримінального правопорушення. Крім того, проведення експертиз можливе без позбавлення права користування транспортним засобом.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, підрозділом дізнання Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001259 від 16.09.2020 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Зокрема, органом досудового розслідування зазначено, що 15.09.2020 року, приблизно о 15 год. 20 хв., за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5, працівниками на території Київського НДЕКЦ МВС України, в гаражному приміщенні, виявлено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_2 , 2007 року випуску, із явними ознаками підробки ідентифікаційного номеру зазначеного транспортного засобу.
В ході огляду місця події від 15.09.2020 року, за адресою м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5, було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі « НОМЕР_3 », яке поміщено до спеціального пакету SUD 1044331, а також виявлено та вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску.
В подальшому, 15.09.2020 інспектором ВД Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надано доручення про евакуацію автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_2 , на штрафний майданчик за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Броварська, 4.
16.09.2020 року інспектором ВД Шевченківського управління поліції ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , враховуючи, що вказане майно можливо являється засобом кримінально протиправних дій, які зберегли на собі сліди, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, винесено постанову про визнання речовим доказом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з НОМЕР_2 .
30.09.2020 року (25.09.2020 року, згідно наявного в матеріалах провадження конверту) прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001259 від 16.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Клопотання прокурор аргументував тим, що автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , сірого кольору, номер шасі « НОМЕР_3 » є засобом вчинення кримінального проступку, так як безпосередньо під даний автомобіль було виготовлено можливо підроблене свідоцтво про реєстрацію ТЗ, та беручи до уваги, що на даний час існує реальна загроза передачі чи продажу вказаного транспортного засобу, у разі його повернення теперішньому власнику, а питання щодо набуття його права власності на вказаний транспортний засіб, ще до кінця не встановлено, з метою досягнення об`єктивної істини по справі та збереження його як речового доказу по справі, а також проведення технічної експертизи документів та транспортно-трасологічної експертизи, звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт вказаного майна.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07.10.2020 року задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001259 від 16.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску;
- ключ від вказаного транспортного засобу.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки це майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.

Згідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя встановив належні правові підстави для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки останнє відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та відповідно до вмотивованої постанови органу досудового розслідування від 16.09.2020 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Тому, доводи представників щодо не доведеності вилученого майна ознакам речового доказу, колегія суддів не приймає до уваги.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_6 з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Доводи апелянта щодо порушення прокурором строку на звернення із клопотанням про арешт майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до конверту, який міститься в матеріалах провадження (т.1 а.с. 41) прокурор подав клопотання у межах встановленого слідчим суддею 72 годинного строку після усунення недоліків, тобто 25.09.2020 року, та даний строк не вважається пропущеним.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Доводи апелянта про те, що в ухвалі слідчого судді обмежено право власника майна на користування не є обґрунтованими, оскільки фактично накладено арешт на майно без заборони користування ним.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001259 від 16.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме:
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску;
- ключ від вказаного транспортного засобу, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4