Справа №173/376/20
Провадження №1-в/173/15/2021
У Х В А Л А
іменем України

22 січня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
Верхньодніпровського МРВ - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Верхньодніпровську подання начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області про пом`якшення покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону засудженому ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И В :
Начальник Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області підполковник внутрішньої служби ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням, в якому просить пом`якшити покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону засудженому ОСОБА_5 .
Вимоги за клопотанням обґрунтовує наступним: вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_5 призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі; На підставі ст. 75, 104, 76 КК України, останній звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік з обов`язками: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 з 08.07.2020 року перебуває на обліку у Верхньодніпровському міськрайонному відділі філії державної у станови «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
01.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, яким внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України та у зв`язку із чим орган пробації звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання щодо зниження покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому.
В судовому засіданні начальник Верхньодніпровського МРВ ОСОБА_4 клопотання підтримала, просила суд знизити покарання до максимальної межі, встановленої санкцією нового Закону, або пом`якшити покарання засудженому ОСОБА_5 .
Прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали додані до подання приходить до наступних висновків.
Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1, 3 статті 5 Кримінального кодексу України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, що набрав чинності 01 липня 2020 року внесено зміни до частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України та пом`якшено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

За частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Частинами 1-3 статті 74 Кримінального кодексу України передбачено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 3 статті 72 Кримінального кодексу України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт.

Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

У цьому кримінальному провадженні наявні підстави для прийняття рішення про зміну виду покарання відповідно до статті 74 Кримінального кодексу України, оскільки засудженому ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що не відповідає чинній редакції частини 1 статті 185 Кримінального кодексу України, оскільки з 01.07.2020 найсуворішим покаранням за цією частиною статті є обмеження волі на строк до п`яти років.

На момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, ОСОБА_5 виповнилося 14 років, він не працював, навчався у КЗО «Верхньодніпровський навчально-реабілітаційний центр ДОР» та не має самостійного доходу.

Відповідно до частини 1 статті 99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

На вид покарання у виді штрафу призначене засудженому покарання не може бути змінено, оскільки правилами статті 72 КК України не передбачено можливості перерахування позбавлення волі та штрафу між собою.

Частиною 1 статті 100 КК України передбачено, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Згідно частини 2 статті 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 3 статті 60 Кримінального кодексу України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

А відповідно до частини 3 статті 61 Кримінального кодексу України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, засудженому ОСОБА_5 неможливо призначити покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту або обмеження волі.
Пленум Верховного суду України у п. 8 постанови від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

За таких обставин, подання про приведення вироку суду від 05 червня 2020 року у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року №2617-VIII у відношенні засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню шляхом звільнення його від призначеного судом покарання.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст 5, ст 72, ч.ч. 1-3 ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст.537, ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Верхньодніпровського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області задовольнити.

Привести вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2020 року за частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1