Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/28/2020 Справа № 641/7008/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року

Колегія суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002058 щодо ОСОБА_7 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186,ч.1 ст.187, п.1 ч.2 ст. 115, ст. 395 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження , щодо ОСОБА_7 , який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.187, п.1 ч.2 ст. 115, ст. 395 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій також вказує про відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не заперечували про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні-злочину, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, наявні ризики переховування від суду та тиску з боку ОСОБА_7 на потерпілу і свідків.
Приймаючи до уваги, що ухвала суду від 22 жовтня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 припиняє свою дію 20 грудня 2020 року, а судове провадження не завершене, тому суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 331, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який звинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185,ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, п.1 ч.2 ст. 115, ст.395 КК України, строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді- ОСОБА_3

ОСОБА_2