УХВАЛА
Іменем України

31.12.2020 Справа №607/22750/20 Провадження № 1-кс/607/9419/2020

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 15.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

УСТАНОВИВ:
29.12.2020 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 15.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду накладений арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , та на вказане свідоцтво. Підставою накладення такого арешту стала необхідність збереження речових доказів та забезпечення проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема, проведення експертиз.

ОСОБА_3 зазначає, що на даний час у кримінальному провадженні проведені усі необхідні експертизи, а відтак відпала потреба у перебуванні вказаного майна під арештом.

За таких підстав ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді, та повернути йому транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився. Подав заяву про здійснення судового розгляду у його відсутність, підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Уточнив, що просить скасувати арешт лише в частині заборони користування транспортним засобом.

У судове засідання дізнавач ОСОБА_5 не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту майна.

Вказане згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 2 КПК України регламентує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, та застосування належної правової процедури.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Частина 2 ст. 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто при розгляді даного клопотання першочергово слід встановити, чи наділена особа правом на звернення з таким клопотанням.

При вирішенні цього питання слідчий суддя враховує позицію Верховного Суду щодо доведення належності майна особі за відсутності будь-яких документів, які підтверджують право власності на нього, висловлену у постанові від 26.03.2019 (справа № 355/55/18). Колегією суддів зазначено, що належність майна особі може бути визначена за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , житель с. Руська Гута Шумського району Тернопільської області.

Однак з доданих до клопотання документів вбачається, що майно, на яке накладено арешт, вилучалось саме у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому під час керування автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав усі необхідні на даний транспортний засіб документи, а докази того, що таке майно вибуло з володіння власника ОСОБА_4 поза його волею, слідчому судді не надавались.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що така сукупність обставин може свідчити про те, що вказаний вище транспортний засіб законно перебував у володінні ОСОБА_3 . За таких обставин, якщо факт перебування майна у володінні останнього не спростований іншими доказами, ОСОБА_3 слід вважати особою, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту і яка має право на відповідні засоби правового захисту, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу вимог ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області накладено арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з тих підстав, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню. Тому з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у кримінальному провадженні на вказані автомобіль та свідоцтво про реєстрацію накладений арешт.

Також слідчий суддя встановив, що на даний час із вказаним транспортним засобом і свідоцтвом завершені усі експертизи, необхідні для проведення ефективного досудового розслідування. Вказане підтверджується висновком експерта за результатами судової експертизи, згідно з яким бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , виготовлений на підприємстві, що здійснює випуск таких бланків, а ідентифікаційні номери кузова та двигуна не змінювались.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи що на даний час із транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію, законним володільцем яких є ОСОБА_3 , проведено усі необхідні слідчі дії, які сторона обвинувачення вважала необхідними для проведення ефективного досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшому зберіганні даного майна на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

При цьому стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію його законному володільцю, таке майно може бути знищене чи приховане тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку на власника майна. Разом з тим сторона обвинувачення у випадку незгоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жоден учасник не позбавлений можливості надати ці докази.

Викладені обставини свідчать про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а з поданої слідчим до суду заяви вбачається, що останній не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту.

Разом з тим, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному володільцю користуватися автомобілем та свідоцтвом про реєстрацію. Відтак клопотання слід задовольнити, повернувши таке майно законному володільцю з правом користування без права його відчуження та розпорядження ним.

Керуючись ст. 98, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000065 від 15.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 і законним володільцем яких є ОСОБА_3 , в частині позбавлення права користування даним майном.

Передати ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0000065 від 15.07.2020 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1