Справа № 524/7463/20
Провадження № 1-кс/524/3075/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

в матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 04 листопада 2020 року в ЄРДР за № 0002969 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні.

З клопотання слідчого постає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу) у великих розмірах, повторно, за попередньою змовою групою осіб,із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого, поєднаного з проникненням до житла.

У клопотанні слідчий вказує на те, що 14 вересня 2020 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прийшли до 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де побачили серед групи неповнолітніх осіб, малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , покликали до себе малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого ОСОБА_12 , дістав з кишені ніж та приставив його до шиї малолітнього з правої сторони, а ОСОБА_9 та ОСОБА_13 взяли малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під руки, витягли з карманів шорт останнього ключі від квартири і мобільний телефон «Huawei», та шляхом ривку заволоділи срібним ланцюжком з хрестиком, який знаходився на шиї потерпілого.

Слідчий зазначає, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 780 від 16.09.2020 року у малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна на правій бічній поверхні шиї, яке утворилося від ударної дії тупого твердого предмету, можливо від удару рукою чи іншим тупим предметом з подібними характеристиками і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У подальшому, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 понесли малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до кв. АДРЕСА_3 , де останній тимчасово проживав, з погрозою, що переріжуть горло, якщо він буде кричати. Після чого, змусивши ОСОБА_10 , 30 вересня 2007 року відчинити двері спочатку під`їзду, потім квартири, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , незаконно проникли до кв. АДРЕСА_3 , звідки відкрито незаконно заволоділи грошима в сумі 11000 євро, 4700 доларів США, мобільним телефоном «Айфон 5S», фітнес браслет чорного кольору, навушники чорного кольору, колекційним ножем - бабочкою.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Сума матеріальних збитків становить 497 325,01 грн., що є матеріальним збитком у великому розмірі.

Слідчий вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у вину кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:
- протоколами огляду місця подій;
- речовими доказами.
- показаннями малолітнього неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ,
- показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 ,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з малолітнього потерпілого ОСОБА_10 ,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 ,
- протоколами проведення слідчого експерименту з неповнолітніми потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_14
- допитами неповнолітніх свідків ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ОСОБА_19 та проведеними з ними впізнання за фотознімками під час яких останні впізнають осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення
- повідомлення про підозру ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , допитами в якості підозрюваних та проведеними з ними слідчими експериментами.
Слідчий просила застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за її висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, вважала, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив тяжкий злочини, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, на шлях виправлення не став, який не має постійного місця роботи, тобто джерелом його доходів є вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні, без застосування застави та без визначення розмірів застави. Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 18 год. 30 хв. 25 листопада 2020 року.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_20 у судовому засіданні не погодилися з клопотанням, просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи на відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 вказав про невизнання вини у вчиненні поставленого йому у вину злочину.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У ч.1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Наведені факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, у клопотанні та доданих до нього документах слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 поставленого йому у вину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у відповідності до ст.ст. 177, 178 КПК України довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання за інкримінований злочин; вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність, існування реальних інших ризиків слідчим та прокурором не були доведені.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження пояснень та матеріалів, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, наявні достовірні відомості про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, враховуючи особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, котрий не має хронічних захворювань, відсутність ознак стійкого зниження працездатності, відсутність постійного місця роботи, котрий має постійне зареєстроване та фактичне місце проживання у м. Кременчук, де проживає з матір`ю та братом, його сімейний стан, зокрема, що він не є одруженим, не має на утриманні будь-яких осіб, не є учасником АТО (ООС), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність скарг на поведінку за його зареєстрованим і фактичним місцем проживання, в силу ст.. 89 КК України не судимого, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого злочину, який може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а звідси, неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з врахуванням факту доведення наявності певних ризиків.При цьому, слідчий суддя не погодився з підозрюваним та його захисником щодо обрання іншого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки підстава для такого фактично відсутня та спростовується наведеними вище обставинами.
Згідно п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту фактичного затримання. Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 був затриманий органом досудового розслідування 25 листопада 2020 року о 18 год. 00 хв., як пояснив особисто підозрюваний у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 в матеріалах досудового розслідування зареєстрованого 04 листопада 2020 року до ЄРДР за № 0002969 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.186 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, який не може перевищувати 60 ( шістдесят) діб, який обчислювати з часу фактичного затримання підозрюваного з 18 год. 00 хв. 25 листопада 2020 року до 18 год. 00 хв. 22 січня 2021 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури, а також на начальника Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: