Провадження № 1-в/638/607/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про вирішення питання про приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, -

встановив:

24.07.2020 адміністрація ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про приведення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.
В обгрунтування клопотання зазначено, що в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відбуває покарання ОСОБА_4 , 1975 р.н., засуджений 16.03.2015 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Початок строку 16.01.2015.
В зв`язку з набранням 01.07.2020 законної сили ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, яким на підставі ч. 2 п. 188 внесені зміни в ст. 309 КК України, начальник установи просить вирішити питання щодо приведення вироку, за яким засуджений відбуває покарання, у відповідність з указаним законом.
Суд, заслухавши прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 затверджена угода від 25.02.2015 по кримінальному провадженню №0001861 про визнання винуватості, укладена між прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 . ОСОБА_4 визнаний винуватим за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначена міра покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Засуджений в теперішній час відбуває призначене вироком суду покарання в ДУ « Олексіївська виправна колонія (25)».
Як вбачається з клопотання начальника ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з 16.01.2015.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, в тому числі, питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.
Приписи п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачають, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою 72 цього Кодексу.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 (№2617-VIII), який набрав чинності 01.07.2020, до ч. 2 ст. 307 КК України не вносились.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 ОСОБА_4 засуджений, зокрема, за ч. 2 ст. 309 КК України, в яку ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» внесені зміни, і в чинній редакції вона викладена так: «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років».
Дослідивши вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 судом встановлено, що у відповідності з внесеними Законом №2617-VIII змінами до ОСОБА_4 не має застосовуватись ознака повторності, оскільки новий злочин за ст. 309 КК України був вчинений ним після спливу визначеного строку, а саме року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Таким чином, з урахуванням змін, внесених Законом №2617-VIII, дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 309 КК України.
До частини 1 ст. 309 КК України Законом №2617-VIII від 22.11.2018 внесені зміни, і в чинній редакції вона викладена таким чином: «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Отже, максимальним покаранням за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України в чинній редакції, є обмеження волі на строк до п`яти років.

При визначені терміну покарання нового виду суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

З урахуванням вищенаведеного, приводячи вироки у відповідність до приписів ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» та враховуючи що обставини, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, передбачені ст. 61 КК України відсутні, слід вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 років обмеження волі. В іншій частині вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 у відношенні ОСОБА_4 підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 61, 71, 72, 74, 185 КК України, ст.ст. 537, 539, КПК України, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VІІІ, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про вирішення питання про приведення вироку щодо засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, - задовольнити.
Привести вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до кримінального покарання у виді 5 років обмеження волі.
В іншій частині вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2015 у відношенні ОСОБА_4 залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1