ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8712/20 Номер провадження 11-сс/814/959/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06.10.2020, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України.

Прийняття такого рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим під час винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000271 від 04.07.2017 належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст. 190 КК України, надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та об`єктивно зроблено висновок про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України. Крім того, слідчий суддя зазначив, що доводи скарги в частині незаконності постанови фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.ч.1,4 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати та направити кримінальне провадження №0000271 від 04.07.2017 до правоохоронних органів для додаткового розслідування.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 у поданій апеляційній скарзі просив здійснювати розгляд матеріалів судового провадження без його участі та був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, колегія суддів вважає за доцільне здійснити розгляд апеляційної скарги без участі апелянта.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який, посилаючись на законність оскаржуваної ухвали слідчого судді, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження № №0000271, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Зокрема, якщо слідчим закрито кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 40 КПК України на проведення слідчих (розшукових) дій уповноважений слідчий, який несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Положеннями ч.2 ст. 309 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава перебували матеріали кримінального провадження № 0000271 від 04.07.2017 за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст.190 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування розпочато на підставі поданих заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень, а саме: службова особа Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_8 , зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 у розмірі 25000 гривень, а також грошовими коштами ОСОБА_9 у розмірі 20000 доларів США.

31.05.2019 слідчим Першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону кримінальне провадження № 0000271 від 04.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст.190 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.м.к.п. 147).

18.11.2019 слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харків скасовано постанову слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону від 31.05.2019 (а.м.к.п. 150).

1.08.2020 слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, кримінальне провадження №0000271 від 04.07.2017 за ч.ч.1,4 ст. 190 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,4 ст. 190 КК України.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає обґрунтованими мотиви слідчого судді місцевого суду в частині того, що слідчим належним чином та в повному обсязі проведено дії, направлені на перевірку обставин справи та встановлення можливої причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 4 ст.190 КПК України, надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам, та об`єктивно зроблено висновок про необхідність винесення постанови про закриття кримінального провадження №0000271 від 04.07.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування, зокрема, здійснено допит як свідків: ОСОБА_7 (а.м.к.п. 13-16), ОСОБА_9 (а.м.к.п. 20-23, 61-65), ОСОБА_8 (а.м.к.п. 26-29), ОСОБА_10 (а.м.к.п. 70-73), ОСОБА_11 (а.м.к.п. 93-96), ОСОБА_12 (а.м.к.п. 97-100), ОСОБА_13 (а.м.к.п. 101-104), ОСОБА_14 (а.м.к.п. 105-108), ОСОБА_15 (а.м.к.п. 109-111), ОСОБА_16 (а.м.к.п. 112-115)

В оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження детально викладено показання допитаних ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та зазначено, що в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено відсутність у діях ОСОБА_8 , який був службовою особою УСБ України в Харківській області, усіх необхідних ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. При цьому вказано, що в ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ознак цивільно-правових відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Слідчим встановлено, що факт вчинення шахрайських дій громадянином ОСОБА_8 свого об`єктивного підтвердження в ході проведення досудового розслідування не знайшов.

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_7 як свідка від 25.07.2017 останній повідомив, що він з громадянином ОСОБА_8 знайомий приблизно 4 роки. В листопаді 2016 року ОСОБА_17 знаючи, що в нього склалися неприязні відносини із суддею Зачепилівського районного суду Харківської області, повідомив останньому, що є можливість затримати на «хабарі» суддю із яким у нього конфлікт. Через декілька днів ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_7 , що йому необхідно 25 000 грн при отриманні яких згодом буде затримано суддю. ОСОБА_7 повідомив, що має лише 13000 грн однак додав, що ще 12000 грн він може взяти в кредит. 05.12.2016 ОСОБА_17 забрав у ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 25000 грн нібито для використання їх в якості неправомірної вигоди та притягнення до кримінальної відповідальності судді. Протягом грудня 2016 року - січня 2017 року вони спілкувались з ОСОБА_17 кілька разів на місяць мобільним зв`язком, останній повідомляв, що пам`ятає про його гроші та, що питання з притягненням судді до відповідальності вирішується. Приблизно в лютому 2017 року ОСОБА_8 телефонним зв`язком повідомив, що вибув в зону проведення антитерористичної операції та обіцяв, що після повернення - поверне ОСОБА_7 грошові кошти, до теперішнього часу цього не сталося. Згодом ОСОБА_7 стало відомо, що ОСОБА_8 шахрайським способом отримав гроші не тільки від нього, й нікому не повертає кошти (а.м.к.п. 13-16).

Відповідно до протоколу допиту ОСОБА_9 від 26.07.2017, останній проходить службу в органах Служби безпеки України з 2010 року. ОСОБА_8 він знає з 2014 року після переїзду з АР Крим для проходження військової служби в УСБУ у Харківській області. З ОСОБА_8 він підтримував службові та товариські відносини, так як вони проходять службу в одній структурі. 28.07.2016 до ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_8 та попросив по допомогу, а саме позичити 2000 доларів США. Наступного дня, 29.07.2016 ОСОБА_9 з ОСОБА_8 зустрілися та останній повідомив, що гроші необхідні його батькові для ведення бізнесу. Тоді ж, ОСОБА_8 власноручно написав ОСОБА_9 розписку, в якій зобов`язався повернути кошти до 19.09.2016. Однак, в середині вересня 2016 року ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_9 знову з проханням позичити ще 1200 доларів США, на що ОСОБА_9 погодився, а ОСОБА_8 склав відповідну розписку про отримання вказаної суми грошових коштів. Надалі, протягом вересня-жовтня 2016 року ОСОБА_8 позичив у ОСОБА_9 грошові кошти на суму 14000 доларів та відповідно до наявних боргових розписок зобов`язується повернути ОСОБА_9 6000 доларів США у якості відсотків. Таким чином, ОСОБА_8 відповідно до боргової розписки від 27.09.2106 до 31.10.2016 зобов`язувався повернути ОСОБА_9 20000 доларів США (а.с. 20-23).

Крім того, відповідно до протоколу допиту ОСОБА_9 від 29.08.2017, останній 18.11.2016 звертався до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на майно ОСОБА_18 , 21.11.2016 суд повернув зазначену заяву для усунення недоліків (а.с. 61-65).

Згідно з протоколом допиту ОСОБА_8 як свідка від 21.07.2017, останній повідомив, що з громадянином ОСОБА_7 він знайомий з 2013 року. Приблизно у вересні 2016 року йому з невідомого номеру зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що його ображає (виганяє з зали суду, накладає штрафи тощо) суддя Зачепилівського суду та попрохав його вжити заходів до притягнення судді до кримінальної відповідальності. На вказане ОСОБА_8 відповів, що подумає як йому допомогти. Після цього, приблизно в жовтні у зв`язку із скрутним становищем, йому, ОСОБА_8 знадобились грошові кошти, в зв`язку з чим він зателефонував ОСОБА_7 та попрохав позичити 25000 грн на що ОСОБА_7 відповів згодою, але при цьому вказав, що ОСОБА_8 повинен допомогти йому у вирішенні питання із суддею. Після цього ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_7 та отримав від нього грошові кошти у розмірі 25000 грн Стосовно його прохання допомогти із суддею, ОСОБА_8 нічого не робив, зважаючи на те, що не бачив можливості зробити це. У березні 2017 року ОСОБА_7 знову зателефонував ОСОБА_8 та попрохав повернути йому грошові кошти, на що ОСОБА_8 відповів згодою та розумінням, та повідомив, що найближчим часом буде на території Харківської області та заїде до нього. Свій борг перед ОСОБА_7 ОСОБА_8 не заперечує та вказав, що збирається повернути ОСОБА_7 грошові кошти протягом 2-ох тижнів (а.м.к.п. 26-29).

Проаналізувавши наведені вище показання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ОСОБА_8 , які не містять розбіжностей щодо фактичних обставин, а лише полягають у різній індивідуальній (суб`єктивній) оцінці ними події, так як ОСОБА_8 свій борг, зокрема, перед ОСОБА_7 не заперечує та позичив кошти у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 фактично в один період часу, зобов`язується повернути дані грошові кошти, то, на думку колегії суддів, між останніми вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Крім того, прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції повідомив, що кримінального провадження за фактом прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди суддею за обставин, описаних заявником не існувало та не існує, що у свою чергу також вказує на правильність прийнятого слідчим рішення.

Отже, доводи скарги, поданої до суду першої інстанції, як і доводи апеляційної скарги про те, що постанова слідчого незаконна є неспроможними, так як фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших ( і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.ч. 1,4 ст.190 КК України.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження є мотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам справи. Мотивувальна частина даної постанови містить відомості про зміст обставин, які слугували підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

На підставі наведеного, враховуючи те, що при розгляді скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчим суддею були в повному обсязі дотримані правила судового розгляду зазначеної скарги, а за результатами її розгляду прийняте законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, колегія суддів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 6.10.2020, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4