Справа № 750/6569/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/864/20
Категорія - ч. 2ст. 307 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000030 від 27 січня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селище Носівського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 21 квітня 2003 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

2) 15 вересня 2006 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі. Перебіг строку погашення судимості був перерваний вчиненням іншого злочину, за який 08.12.2014 був засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 8 499 грн 40 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що

1) ОСОБА_6 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 309 КК України, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, діючи умисно, незаконно, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, придбав порошкоподібну речовину, яку до 08.04.2020 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

2) 08.04.2020 о 14 год. 15 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, перебуваючи біля буд. 12 по вул. Київська в м. Чернігів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, незаконно збув за 300 гривень ОСОБА_9 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо-небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл- пентан-1-он), масою 0,25020 г.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», РVР (хімічна назва - «1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он») віднесений до Таблиці І Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

3) Продовжуючи свою злочинну діяльність, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 309 КК України, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, діючи умисно, повторно, незаконно, з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, придбав порошкоподібну речовину, яку до 07.05.2020 незаконно зберігав при собі з метою збуту.

4) 07.05.2020 о 14 год. 08 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, незаконно, перебуваючи у підземному переході біля готелю «Україна» по просп. Миру, буд. 33 в м. Чернігові, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, незаконно збув за 300 гривень ОСОБА_10 , який був залучений для оперативної закупівлі наркотичних засобів в якості покупця, порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2- піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,1543 г.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», РVР (хімічна назва - «1 -феніл-2-піролідин-1 -іл-пентан-1 -он») віднесений до Таблиці І Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

5) У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, діючи умисно, незаконно, придбав порошкоподібну речовину, яку до 07.05.2020 незаконно зберігав при собі без мети подальшого збуту.

07.05.2020 у період часу з 15 год. 56 хв. до 16 год. 34 хв., в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , якого фактично затримано о 15 год. 05. хв. біля будинку № 15 по вул. Козацька в м. Чернігові, виявлено та вилучено порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,5065 г, яку ОСОБА_6 незаконно зберігав при собі без мети подальшого збуту.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», РVР (хімічна назва - «1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он») віднесений до Таблиці І Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити в бік пом`якшення та за ч. 1 ст. 309 КК України знизити покарання до 1 року обмеження волі, за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, знизити покарання до 4 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, що не перевищуватиме 4 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є особистою власністю ОСОБА_6 . На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком не більше 2 років та покласти на нього обов`язки, визначені ч. 1 ст. 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання судом не були взяті до уваги обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання та стабільний дохід, на його утриманні перебуває мати похилого віку, яка страждає на тяжкі та невиліковні захворювання, сам обвинувачений є особою з інвалідністю, від його дій негативних наслідків не наступило.

При наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, на думку сторони захисту, суд першої інстанції переоцінив суспільну небезпечність ОСОБА_6 та не обґрунтував своє рішення щодо відсутності підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, тим самим припустився помилки, призначивши суворе покарання, адже покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення особи, повернення суспільству повноцінної людини.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, вчиненому повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Розгляд справи в суді першої інстанції проводився за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за аналогічні злочини, вчинив нові злочини, один з яких відносяться до категорії тяжких злочинів, притягувався до адміністративної відповідальності.

Поряд з визнанням провини, за місцем проживання та за місцем тримання під вартою в умовах Чернігівського слідчого ізолятору, характеризується формально позитивно, з рідних має матір, брата та сина.

Відсутність негативних характеристик, як на цьому наполягає сторона захисту, не може бути розцінена судом, як обставина, що зменшує ступінь суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим злочинів.

З наявних у справі матеріалів убачається, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд кілька разів приймав до уваги щирість каяття з боку винного та надавав йому шанси стати на шлях виправлення, призначаючи покарання з випробуванням та із застосуванням ст. 69 КК України, однак, ОСОБА_6 продовжує вчиняти нові злочини.

Посилання захисту на те, що ОСОБА_6 дбає про матір, яка страждає тяжкими та невиліковними захворюваннями, утримує її, не зменшують суспільної небезпечності вчиненого злочину та особи обвинуваченого, який при третій групі інвалідності, ніяким видом законної діяльності, щоб мати дохід, не займається, періодично відбуває покарання у місцях позбавлення волі, реально не може утримувати матір, яка отримує пенсію за віком. У обвинуваченого є брат та син, які здатні надати допомогу.

Усі обставини, на які захисник посилається в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, яке призначене в мінімальних межах, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують ступеню тяжкості вчинених злочинів, за відсутності даних, які б позитивно характеризували винного, застосування ст. 69 КК України, а тим більше застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, не допускається.

Отже, при обранні строку покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував суспільну небезпечність вчинених злочинів, навмисну форму вини, особу винного, який вживає психоактивні речовини, у нього синдром залежності, обставини, які пом`якшують покарання та за відсутності обставин, які його обтяжують, і призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення винного попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня одержання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13