Справа № 584/1317/20
Провадження № 1-кп/584/184/20
УХВАЛА

Іменем України

16.12.2020 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000061 від 18.09.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоне Озеро Путивльського району Сумської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

встановив:

Судом отриманий затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000061 від 18.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, за таких обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 14 "Положення про порядок призначення житлових субсидій", затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 № 848, житлова субсидія не призначається (у тому числі й на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

18.10.2018 у зв`язку зі змінами в законодавстві для продовження нарахування субсидії обвинувачений ОСОБА_4 подав до Управління соціального захисту населення Путивльської РДА заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, в якій в розділі V: "Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії", останній зазначив, що зазначених правочинів не здійснював.

Керуючись протиправним умислом на отримання житлової допомоги, обвинувачений ОСОБА_4 в "Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії" в розділі V "Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійснені протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії" шляхом обману, умисно, з корисливою метою, подав завідомо неправдиві відомості про відсутність придбаного майна, товару або послуг на суму більше ніж 50 тис. гривень, приховавши відомості про придбання 14 травня 2018 року автомобіля ВАЗ 21213, 1998 р.в., вартістю 52230 грн., внаслідок чого останньому, всупереч вимогам п.4 ч.2 ст. 14 "Положення про порядок призначення житлових сусидій", затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 № 848, починаючи з 2018 року нараховано житлову субсидію.

Продовжуючи свій протиправний умисел на незаконне отримання житлової субсидії обвинувачений ОСОБА_4 не звертався до Управління соціального захисту населення Путивльської РДА з приводу існуючих обставин, котрі можуть вплинути на призначення та виплату житлової субсидії, на підставі чого, у період з 2018 по 2019 роки останньому нараховано кошти, як житлова субсидія, у розмірі 4547,06 грн.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 , не маючи ніякого права на отримання житлової субсидії, умисно з корисливою метою, щомісячно використовував у м. Путивль вказані кошти на оплату житлово-комунальних послуг, таким чином розпоряджуючись грошима по житловій субсидії на свою користь, тим самим спричинивши державному бюджету України в особі Управління соціального захисту населення Путивльської РДА матеріальної шкоди у розмірі 4547,06 грн.

Здійснюючи вказані дії, обвинувачений ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю, у вчиненому кається, звернувся з письмовим клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти звільнення обвинуваченого та закриття кримінального провадження, оскільки матеріальні збитки ним відшкодовано у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що обвинуваченим у повному обсязі виконано вимоги, що містяться у ст. 45 КК України, разом з тим, вирішення питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності покладається на суд, у зв`язку з чим просив вирішити заявлене обвинуваченим клопотання відповідно до вимог закону.

З`ясувавши позиції учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України упідготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

В силу ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки. Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу. Передбачене у ст. 45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальний проступок, який відповідно до примітки до ст. 45 КК України не відноситься до числа корупційних кримінальних правопорушень, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодував завдані ним збитки, у зв`язку з чим в силу вимог ст. 291 КПК України вказані обставини зазначені стороною обвинуваченення у обвинувальному акті, як такі, що в силу положень ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

Крім того, повне відшкодування завданих потерпілому збитків підтверджується квитанцію № 0.0..1 від 30.09.2020 про сплату 4547,06 грн.

З огляду на викладене, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, на що він дав свою згоду.

Керуючись ст. 45 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 314, 371-372 КПК України, суд

постановив:

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження № 0000061 від 18.09.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, - закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1