ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5980/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2367/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 квітня 2020 року в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30 квітня 2020 року продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 28 червня 2020 року.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтував прийняте рішенні тим, що з врахуванням фактичних обставин справи, судовий розгляд якої не закінчено; даних про особу обвинуваченої, якій інкримінується особливо тяжкий злочин; з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченої процесуальних обов`язків, для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України; враховуючи тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання обвинуваченої винною у вчиненні злочину, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, обраних відносно ОСОБА_8 , на 60 днів.

Не погодившись з ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30 квітня 2020 року, обвинувачена ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на домашній арешт за місцем її фактичного мешкання: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачена зазначає, що вона тривалий час тримається під вартою 2 роки 5 місяців; за цей час судовий розгляд не розпочато; прокурором не доведено існування жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України; усі докази по справі долучені до матеріалів кримінального провадження; намірів впливати на інших учасників кримінального провадження та переховуватися від суду чи органів досудового розслідування вона не має; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення відсутній.
Крім того, обвинувачена зазначає, що вона в силу ст.89 КК України судимостей не має; за місцем попереднього ув`язнення характеризується виключно позитивно; фактично мешкає зі своєю донькою у місті Києві; має матір похилого віку, яка потребує її допомоги та догляду; перебуває на обліку у лікарів установи виконання покарань; у зв`язку з поширенням пандемії, вважає, що подальше утримання під вартою буде порушенням її прав та ст.5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод; судом не надано оцінки застосування до неї інших альтернативних запобіжних заходів також має намір.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачена з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину, може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, на що обґрунтовано послався суд в оскаржуваному судовому рішенні про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, зібраними під час досудового розслідування доказами.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які містяться в матеріалах судового провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому організованою групою, що вчинене повторно, на думку колегії суддів, внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів також приймає до уваги, що обвинувачена раніше вже притягувалися до кримінальної відповідальності, але в силу ст.89 КК України судимостей не має; згідно пред`явленого обвинувачення, вона являлася активним учасником організованої групи та вчинила у її складі 15 епізодів шахрайства; ОСОБА_8 офіційно не працевлаштована та офіційних джерел доходу не має; інкримінований злочин відповідно до класифікації за ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, що додатково може свідчити про існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Щодо апеляційних доводів ОСОБА_8 про необхідністю зміни запобіжного заходу з тієї підстави, що вона з 2014 року мешкає разом із своєю донькою у місті Києві, має, матір похилого віку колегія суддів вважає, що ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, не минули та продовжують існувати на даний час.
Крім того, колегія суддів також не погоджується з апеляційними доводами про необхідністю зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який у зв`язку з поганим станом здоров`я, оскільки вони не підтверджуються відомостями матеріалів судового провадження, а також стороною захисту не надано відповідних даних щодо неможливості перебування обвинуваченої в умовах ізоляції від суспільства.
З приводу тверджень обвинуваченої та її захисника щодо занадто великого розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судова колегія, з урахуванням кількості вчинених епізодів інкримінованого злочину та загального розміру завданої шкоди (більше ніж 550 000 грн.), не знаходить підстав для зменшення визначеного розміру застави, який не суперечить нормі ч.5 ст.182 КПК України щодо меж визначення розміру застави.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченої.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання судом вимог ч.5 ст.28 КПК України, згідно яких кримінальне провадження щодо особи, яка тримається від вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першої інстанції першочергово.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 квітня 2020 року в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді