Справа № 307/328/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/1091/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, у порядку ст. 89 КК України не судимого.
Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 22 січня 2021 року.

В ухвалі вказується на те, що у провадженні Тячівського районного суду знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289 КК України. Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції вказав на те, що розгляд провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не завершено, підстав для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, передбачені ст. 177 КПК України ризики, з огляду на які відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід - тримання під вартою, не зменшилися, не відпали. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що розгляд кримінального провадження відкладено на інший термін через неявку потерпілих та свідків, які у даному провадженні ще не допитані, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на них, переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд першої інстанції, взявши до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та, виходячи з тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, дійшов висновку про неможливість запобіганню цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та оцінивши всі обставини кримінального провадження в сукупності, продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 22.01.2021.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою. В обґрунтування доводів вказує на те, що ОСОБА_5 тривалий період часу знаходиться під вартою, що відсутніми є підстави та мотиви продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а також про недоцільність продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що суд першої інстанції взяв до уваги лише формально обґрунтовані доводи клопотання, натомість безпідставно не взяв до уваги наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання та його стан здоров`я. Ставить питання про скасування ухвали, та постановлення апеляційним судом нової про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду судового провадження; будь-яких заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки прокурор та адвокат не подавали; явка обвинуваченого, який заяв чи клопотань про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, тому апеляційним судом його явка обов`язковою не визнавалась.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання підозрюваному та обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились, не відпали і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою обґрунтовано взяв до уваги і те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один із яких пов`язаний із застосуванням насильства, яке має наслідком смерть потерпілого, і відноситься до тяжких злочинів.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, які у судовому засіданні не допитані, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та його належної процесуальної поведінки.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню істини в справі, вчинити інший злочин, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище.
Посилання на те, що кримінальне провадження перебуває у провадженні суду тривалий період часу, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують можливості настання встановлених у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в свою чергу не дають підстав для застосування щодо ОСОБА_5 іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_5 , - апеляційний суд зазначає, що такі не свідчать про неможливість тримання особи під вартою, а будь-яких доказів які б свідчили про протилежне стороною захисту не надано.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також бере до уваги положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що призвело до настання смерті людини.
На будь-які інші факти у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується.
Тому, апеляційний суд визнає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, й у свою чергу, відхиляє і доводи апеляційної скарги про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, вважаючи, що домашній арешт не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання встановленим ризикам.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів та обставин, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 листопада 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22.01.2021 включно залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :