Справа № 455/1257/20
Провадження № 1-кс/455/292/2020
У Х В А Л А

08 жовтня 2020 року м. Старий Самбір

Слідчий суддя Старосамбірського районного суду Львівської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000392 від 07.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2020 року прокурор Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що 06.10.2020 року в Старосамбірське ВП надійшло повідомлення від оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_4 , про те, що 06.10.2020 року на виїзді з лісового масиву поблизу с. Терло, Старосамбірського району було затримано автомобіль марки УАЗ з лісопродукцією близько 12-ти кубометрів.

06.10.2020 року під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено бензопилу марки «Штіль» в корпусі оранжевого кольору, два металеві ланцюги та два металеві ломи на причепі автомобіля марки УАЗ, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с. Терло, Старосамбірського району та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, що знаходиться в м. Старий Самбір по вул. Л. Галицького, 41, Львівської області.

По даному факту СВ Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області 07.10.2020 року розпочато кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Оскільки вилучені предмети (бензопила марки «Штіль», два металеві ломи та два ланцюги), являються знаряддями вчиненого злочину, тому вказані предмети визнані речовими доказами.

З метою недопущення відчуження знарядь вчиненого злочину, а саме: бензопили марки «Штіль», двох ланцюгів та двох металевих ломів, з метою встановлення всіх обставин події, прокурор просить постановити ухвалу про накладення арешту на знаряддя вчиненого злочину, а саме: бензопилу марки «Штіль» в корпусі оранжевого кольору, двох ланцюгів та двох металевих ломів (всього 5 предметів), котрі використовувалися в якості знарядь вчиненого злочину та були вилучені під час проведення огляду місця події на місці завантаження незаконно здобутої лісопродукції на польовій дорозі в с. Терло Старосамбірського району Львівської області, котрі здані в камеру зберігання речових доказів Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, що знаходиться в м. Старий Самбір по вул. Л. Галицького, 41, Старосамбірського району Львівської області оскільки є знаряддями вчиненого злочину і містять на собі сліди вчинення злочину, шляхом заборони, відчуження, розпорядження та користування вказаними предметами.

Правова кваліфікація ч.1 ст.246 КК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до клопотання долучено заяву прокурора в якій просить задовольнити клопотання, а також розглядати клопотання без фіксації технічними засобами,

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. 08.10.2020 року подав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутностіта без засобів фіксування, не заперечив щодо накладення арешту.

У відповідності до положень ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття вищевказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, ознайомившись із документами долученими до клопотання, дослідивши їх, встановив, що СВ Старосамбірського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 07.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000392, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб - це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися майном, визначеним у клопотанні прокурором, слідчий суддя виходить з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника та володільця майна.

На переконання слідчого судді, заборона відчуження, користування та розпорядження майном виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, а саме: витягу з ЄРДР №0000392 від 07.10.2020року, протоколу огляду місця події від 06.10.2020 року, постанови про визнання речовим доказом від 07.10.2020 року, квитанції №1084 від 07.10.2020 року, враховуючи те, що бензопила марки «Штіль», два ланцюги та два металеві ломи, є речовим доказом, з метою забезпечення збереження речових доказів до завершення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, на переконання слідчого судді виправдає в цьому випадку ступінь втручання у право власності особи. Передача вищевказаного майна на зберігання власнику майна з можливістю його експлуатації може призвести до вищевказаних перерахованих чинників як усіх в сукупності так і одного з них зокрема.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 309, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про арешт майна, - задовольнити.
Накласти арешт на бензопилу марки «Штіль» в корпусі оранжевого кольору, два ланцюги та два металеві ломи, котрі здані в камеру зберігання речових доказів Старосамбірського відділення поліції Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області, що знаходиться в м. Старий Самбір по вул. Л. Галицького, 41, Львівської області шляхом заборони права власника на його користування, відчуження та розпорядження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно прокурором.
Виконання ухвали покласти на прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1