Справа №: 630/488/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі

судді ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3

захисників обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин, Харківської області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_9 в межах обвинувального акту за кримінальним провадженням № 80000425, який надійшов від Харківської місцевої прокуратури № 6 Харківської області, згідно якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Люботинського міського суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за ч.3 ст. 185 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 04 жовтня 2020 року.

Прокурор ОСОБА_2 подала клопотання про продовження відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та привела обґрунтування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В обґрунтування поданих клопотань, прокурор посилалася на наступні обставини.

Під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_9 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , яке на даний час підозрюваний ОСОБА_9 покинув та не має місця проживання на підконтрольній території України, що вказує на наявність достатніх підстав вважати, що останній, з огляду на відсутність стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання та джерел заробітку, відсутність належного впливу на його поведінку з боку родичів та близьких, може покинути територію Харківської області з метою переховування від суду, з метою уникнення передбаченої законом кримінальної відповідальності та покарання за вчинені інкриміновані йому злочини, за які у тому числі передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи конкретні обставини правопорушення, наявні обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку із чим наявні ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, зокрема, з огляду на те, що підозрюваному ОСОБА_9 відомо як місцезнаходження потерпілої, так і свідків у кримінальному провадженні, він може вчинити незаконний психологічний чи навіть фізичний вплив на них з метою зменшення провини, або взагалі з метою відмови від надання ними викривальних показань, для уникнення кримінальної відповідальності та покарання, що зокрема, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід, пояснив, що він перебуває в офіційному шлюбі, має малолітню доньку, наразі його дружина перебуває на 6 місяці вагітності, тому родина потребує матеріальної підтримки, яку він міг забезпечити, перебуваючи на свободі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, з огляду на наступне. На думку захисника ОСОБА_4 клопотання прокурора взагалі не відповідає нормам КПК, зокрема положенням ст. 184 КПК України, оскільки в ньому лише перераховані ризики, на які посилається прокурор, як на підставу тримання під вартою, але не наведено посилань на докази, не надано доказів, що підтверджують вказані прокурором ризики. Крім того, захисник зазначає, що взагалі на стадії підготовчого судового засіданні не може вирішуватися клопотання про продовження запобіжного заходу, оскільки ч.2 ст. 315 КПК України передбачає вирішення питання, щодо: обрання, зміни, скасування запобіжного заходу. Також адвокат ОСОБА_4 вказує на те, що клопотання повторює обвинувальний акт, який, в свою чергу, повторює підозру, тому прокурор фактично просить переоцінити докази.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що його підзахисний хоча і не офіційно, але працював, утримував родину: вагітну дружину та малолітню доньку, які наразі лишилися без годувальника. На теперішній час дружина ОСОБА_9 уклала договір оренди на квартиру в м. Харкові, але надати примірник договору захисник не зміг.

Крім того, захисник ОСОБА_4 зазначив, що відносно потерпілої та свідків жодних заходів безпеки не вживалося, їхні анкетні дані містяться в матеріалах справи, тому при ознайомленні з матеріалами вони були відкритими, тому, при наявності наміру та бажання, обвинувачений міг би вчинити тиск, але він такого наміру не має. Всі документи, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_9 надавалися стороною захисту слідчому та Харківському апеляційному суду, але чому їх не надав прокурор захиснику не відомо. Тому, на думку захисника, немає підстав вважати, що у ОСОБА_9 відсутні міцні соціальні зв`язки, чого не міг спростувати і прокурор, а сторона захисту не може спростувати обставини, зазначені прокурором в клопотанні.

Обвинувачені та їх захисники вказували на безпідставність заявленого прокурором клопотання, недоведеність ризиків, які вважали припущеннями прокурора, просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши направлені до суду матеріали, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду. Як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа підозрюється, обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, який класифікується як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 3 до 6 років, враховує характер та конкретні обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, що обвинувачений раніше судимий, судимість не погашена.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого з урахуванням наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та наявної інформації про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, судимість не погашена, та знову підозрюються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти власності, не працевлаштований, відсутності міцних соціальних зв`язків, ризику продовження або повторення протиправної поведінки, дійшов до висновку, що для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у межах строку досудового розслідування у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

З висновками слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 погодився і апеляційний суд, зазначивши, що саме запобіжний захід у вигляді тримання підозрюваного під вартою на даній стадії розгляду в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Суд визнає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_9 зокрема ризики, передбачені п.п. 1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Разом з тим, як передбачено правовою позицією ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, наявність ризиків перешкоджання обвинуваченим встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а саме, особистість обвинуваченого, спосіб його життя, що він може переховуватися від суду, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити нові злочини, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити на більш м`який запобіжний захід.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, зазначені обставини підтверджують наявність ризиків, про які зазначає прокурор.

Таким чином, наведені обставини вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із обмеженням свободи, для забезпечення виконання останнім покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством процесуальних обов`язків у якості особи, стосовно якої здійснюється кримінальне переслідування у якості обвинуваченого.

На переконання суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження (у тому числі потерпілих), а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості .

Відповідно до ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 04 жовтня 2020 року включно, але до цього часу суд з об`єктивних причин не в змозі закінчити розгляд кримінального провадження з ухваленням відповідного рішення.

Крім того, суд, на даному етапі розгляду провадження не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, виходячи з характеру пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, а також, з метою запобігання перешкодити встановленню істини по справі.

До спливу терміну запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_9 , у вигляді тримання під вартою, розгляд кримінального провадження не може бути завершено, оскільки обвинувальний акт надійшов 28 вересня 2020 року та на теперішній час не проведено навіть підготовче судове засідання, потерпіла, свідки ще не допитувалися.

Викладене у сукупності з суворістю можливого покарання дає підстави для висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, беручи до уваги необхідність враховувати не лише інтереси конкретної особи, а й загально суспільний інтерес, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінального провадження.

При цьому, суд керується принципом презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 .

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б могли слугувати підставою для зміни ОСОБА_9 вже вжитого щодо них запобіжного заходу на більш м`який, у судовому засіданні не здобуто і не встановлено.

При цьому зважаючи на недоведеність обвинуваченими та захисниками зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зникнення ризику, яким обумовлювали обрання запобіжного заходу обвинуваченим та його продовження, суд вважає непереконливими і необґрунтованими їх доводи, відсутніми достатні підстави для зміни запобіжного заходу, а наявні ризики не відпали.

Крім того, суд не може залишити поза увагою доводи сторони захисту, щодо відсутності правових підстав для вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу на стадії підготовчого судового розгляду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 KПК під час підготовчого провадження суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим. Враховуючи наведене, ч. 3 ст. 315 КПК містить норму, яка чітко регулює питання продовження запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначених ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, судам необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання суд здійснює за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК. Щодо обрання або продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого провадження під час застосування положень ч. 3 ст. 315 KПK необхідно враховувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями законних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій обрання і продовження застосування таких запобіжних заходів однозначно визнається неправильним (автоматичне) продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому за відсутності відповідних клопотань сторін суд під час підготовчого засідання ставить перед сторонами провадження питання щодо запобіжного заходу (для якого КПК передбачає обмежений строк дії), оскільки суд на цій стадії процесу відповідає за дотримання розумних строків розгляду. У ч. 3 ст. 331 КПК врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: під час судового розгляду, що здійснюється за правилами глави 28 розділу IV КПК. Таким чином, положення ч. 3 ст. 331 KПK не застосовуються при здійсненні підготовчого засідання, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК.

Враховуючи наведене і практику ЄСПЛ, з метою недопущення порушення права на свободу та особисту недоторканність судам під час проведення підготовчого судового засідання необхідно враховувати, що застосування ч. 3 ст. 331 КПК під час підготовчого провадження є помилковим та не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Поряд з тим, слід звернути увагу, що клопотання розглядалося не в порядку ст. 331 КПК України, та не є автоматичним продовженням терміну тримання під вартою.

Суд також погоджується з доводами захисника, що клопотання про продовження запобіжного заходу має бути подане за 10 днів до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Разом з тим, варто наголосити, що обвинувальний акт надійшов до суду 28 вересня 2020 року, клопотання прокурором подано 30 вересня 2020 року, а строк дії запобіжного заходу закінчується 04 жовтня 2020 року, тобто прокурор не зміг звернутися до суду з вказаним клопотанням за 10 днів, як передбачено нормами КПК.

При визначенні суми застави, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням зазначених положень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, не працює та не має постійного доходу, з огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84 080 грн, яку суд вважає достатньою та необхідною для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків. Сума застави може бути сплачена на рахунок (, Банк отримувача ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172 , рахунок отримувача UA0006674

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів до 29 листопада 2020 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 29 листопада 2020 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 183 КПК України визначити ОСОБА_9 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят ) грн.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_9 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_1