Справа № 364/765/20
Провадження № 1-кс/364/243/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2020 року смт. Володарка

Слідчий суддя Володарського районного суду Київської області, ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

в.о. дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання виконувача обов`язків старшого дізнавача СД Володарського відділу поліції Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 внесені відомості за ст. 185 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості про те, що 16.08.2020 року близько 10.30 год. на кар`єрі, поблизу сіл Щербаки, Білоцерківського р-ну та Городище-Пустоварівське, Володарського р-ну, невідома особа, здійснила крадіжку особистих речей, а саме: мобільний телефон марки «Samsung A30» темного кольору, «Hyawei P8» сірого кольору, павербанк «Xiomi 52000 мА», одягу, предметів особистої гігієни, золотого ланцюжка із кулоном та пари сережок- біжутерії, які знаходились на березі водойми та належать потерпілій ОСОБА_5 та ОСОБА_6

17 серпня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 проведено невідкладний обшук, під час якого виявлено викрадені речі: мобільний телефон марки «Samsung A30» темного кольору, «Hyawei P8» сірого кольору, павербанк «Xiomi 52000 мА», одягу, предметів особистої гігієни, золотого ланцюжка із кулоном та пари сережок- біжутерії. Дані речі було належним чином упаковано, опечатано та вилучено до Володарського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області для тимчасового зберігання.

В судовому засіданні виконувач обов`язків дізнавача клопотання підтримав посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

В судовому засіданні потерпілі та законні представники потерпілих заперечували щодо задоволення клопотання про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки вилучені речі необхідні потерпілим для вступу до навчальних вузів. Та окрім того представники потерпілих зазначили, що вони не є заінтересованими у знищенні речей та речі будуть надані на вимогу дізнавачів для проведення слідчих дій.

З клопотання виконувача обов`язків старшого дізнавача, аналізуючи докази по справі, вбачається, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити, враховуючи пояснення потерпілих та представників потерпілих.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п. 4 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту вище описаного майна є визнання його речовими доказами та проведення судових експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення може здійснюватися також під час обшуку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно необхідно повернути потерпілим, оскільки вони не є зацікавленими у знищенні речей, які матимуть доказове значення у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання виконувача обов`язків старшого дізнавача СД Володарського відділу поліції Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1