ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2379/20 Справа № 193/324/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`є Дмитрівка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на 60 днів, а саме до 20 серпня 2020 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції послався на відсутність будь-яких відомостей про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а також даних про те, що будь-який інший більш м`який запобіжний захід буде достатнім для запобігання зазначених ризиків. Судом присяжних встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, свідчить про наявність ризику переховування від суду та можливого впливу на свідків та потерпілу, передбаченого п. 1 ст. 177 КПК України. Також, з огляду на те, що ОСОБА_7 не працює, засобів для існування не має обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, тому суд присяжних дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання прокурора і продовжити строк дії обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо нього міру запобіжного заходу не пов`язану із триманням під вартою.

Вимоги скарги обвинувачений обґрунтовує незаконністю та необґрунтованістю судового рішення. Так, обвинувачений вказує, що прокурором не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Обвинувачений вважає, що суд розглядаючи питання про необхідність продовження йому строків тримання під вартою не надав належної оцінки тому, що він має міцні соціальні зв`язки, батьків та двох неповнолітніх дітей на утриманні, свій дім та має сестру, в якої він може проживати у випадку зміни міри запобіжного заходу на домашній арешт. Обвинувачений звертає увагу, на те, що судовий розгляд провадження щодо нього триває більш ніж 42 місяці, та при цьому не було надано жодного істотного доказу на підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину. Вважає, що стороною обвинувачення навмисно затягується судовий розгляд, що є порушенням ст. 318 КПК України, внаслідок чого є необґрунтоване тримання його під вартою, що є порушенням його права на свободу передбачені Конституцією України та КПК України. Окрім того, обвинувачений вважає, що рішення щодо нього було постановлено незаконним складом суду, оскільки таке рішення має прийматися виключно всім складом суду із двома суддями та присяжними.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 23 червня 2020 року в судовому засіданні судом, на розгляді якого перебуває провадження щодо ОСОБА_7 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання законності продовження судом запобіжного заходу, колегія суддів виходить з тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особи останнього ОСОБА_7 та відповідно наявності передбачених ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати.
З урахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені. До того ж, суд звертає увагу на те, що строк запобіжного заходу обвинуваченому вже продовжено ухвалою суду від 20 серпня 2020 року.
Доводи ОСОБА_7 про наявність у нього міцних соціальних зв`язків не заслуговують на увагу, як такі, що висновків суду про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не спростовують.
Не є обґрунтованими й доводи обвинуваченого про ухвалення судового рішення незаконним складом суду. Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуване рішення ухвалено судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних, що відповідає положенням ч. 3 ст. 31 КПК України.
Що стосується тривалого розгляду провадження, то ці обставини хоча і мають місце, проте висновків суду про необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 не спростовують.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 червня 2020 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4