У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2020 року м.Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовано наступним.
Слідчим відділом Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001826 від 12.06.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.06.2020 близько 01 год. 40 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний намір, шляхом злому вхідних дверей, зайшов до середини підсобного приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки «Титан» чорного кольору з синіми та білими візерунками згідно висновку експерта №11/436 від 23.07.2020 року вартість якого складає 3600,00 гривень, велосипед марки «Рапід» чорного кольору з оранжевими візерунками згідно висновку експерта №11/436 від 23.07.2020 вартість якого складає 4300,00 гривень, які на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток у розмірі 7900,00 гривень.

Далі, 13.06.2020 в період 01 год. 45 хв. до 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до будинку АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний намір, шляхом злому вхідних дверей, зайшов до середини підсобного приміщення, звідки таємно викрав велосипед марки «Cronus» Diesel х4 згідно висновку експерта №11/434 від 30.06.2020 вартість якого складає 6099,00 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток у розмірі 6099,00 гривень.

Після чого, 13.06.2020 близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, діючи умисно, керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до іншого приміщення, разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибув до будинку АДРЕСА_4 , де реалізуючи свій злочинний намір, шляхом злому вхідних дверей», зайшов до середини підсобного приміщення, звідки таємно викрав автохолодильник «Thermo» моделі «TR-129A» згідно висновку експерта №11/435 від 30.06.2020 вартість якого складає 1068,00 гривень, акумуляторні ножиці марки «AL-КО» моделі «GS 3.7 Li MultiCuter», згідно висновку експерта №11/435 від 30.06.2020 вартість якого складає 2088,00 гривень, які на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток у розмірі 3156,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інші приміщення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів потерпілих, даними протоколу огляду, проведення товарознавчої та дактилоскопічної експертизами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжких корисливих злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років. Підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки до слідчого, що перешкоджає проведенню з ним слідчих дій і прийняття законного рішення по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_5 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, на даний час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти власності (крадіжках), є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки протягом нетривалого часу ОСОБА_5 вчинив ряд кримінальних правопорушень. Враховуючи те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 6-ти років, не зважаючи на докази зібрані по указаному кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків обвинувачення, які є його знайомими, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт, не будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із триманням під вартою. Зокрема, аналіз особистості ОСОБА_5 вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно підозрюваного ОСОБА_5 так як такі ним дотримані не будуть. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати речі чи документ, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, є підстави вважати, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

У судовому засіданні прокурор та слідча клопотання підтримали, просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначили про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтованість підозри.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення. В обґрунтування своїх доводів надала суду заперечення, в якому зазначає, що у даний час будь які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, оскільки її підзахисний: по-перше, не має будь якого наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду; по-друге позбавлений можливості знищити, сховати, або спотворити будь які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази були вилучені під час його затримання; по-третє, у нього немає потреби незаконно впливати на свідків та експерта; по-четверте, немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, по-п`яте, підзахисний не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється. Захисник вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, висловлену у судовому засіданні. Також повідомив, що на розгляд клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу від 02.10.2020 не з`явився, оскільки судову повістку не отримував.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.
28.07.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інші приміщення.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні; а також те, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити новий умисний злочин чи продовжити розпочатий. Підсумовуючи дані ризики, сторона обвинувачення вважає, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Згідно з ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.
У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.1 ч.1 ст.177 КПК, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характеризуючі особу підозрюваного дані: п`ять років служив за контрактом у Збройних силах України; неправильне розуміння ним наслідків нез`явлення до суду, слідчого, у зв`язку з відсутністю у нього кваліфікованої правової допомоги. Судом враховано і відсутність у підозрюваного джерел доходу, а відтак обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, означатиме безальтернативне тримання його під вартою, оскільки ні він, а ні будь-хто з його родини не спроможні її сплатити.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 слід відмовити. Разом з тим, суд вбачає достатнім обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:
У клопотанні слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001826 від 12.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_5 - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 12 грудня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити Ужгородському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1