Справа № 333/4349/20
Провадження № 1-кс/333/855/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 357 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002144 від 06 серпня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В:

10.08.2020 слідчий СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_2 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 357 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002144 від 06 серпня 2020 року.
Клопотанням слідчий порушує питання про накладення арешту на майно, а саме на:
- вилучені 07.08.2020 року у ОСОБА_3 : мобільний телефон «Iphone» моделі «SE» в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з однією сім карткою - Vodafone з номером НОМЕР_2 ; чоловічу футболку сірого кольору із написом «NEW YORK CITY BROOKLYN», гумові капці закритого типу сіро-синього кольору фірми «crocs», чоловічи брюки бежевого кольору фірми «Camel active»;
- вилучені 07.08.2020 року у ОСОБА_4 мобільний телефон «Iphone» моделі «5S» в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_3 , з однією сім карткою - Vodafone з номером НОМЕР_4 ; чоловіча барсетка чорного кольору; чоловіча сорочка біло-блакитного кольору у смугу білого кольору;
- вилучені 07.08.2020 року під час огляду транспортного засобу «Ауді» А6 номер державної реєстрації НОМЕР_5 у кузові універсал чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Ауді» А6 номер державної реєстрації НОМЕР_5 , серія НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_5 ; та ключи з брелком від автомобілю «Ауді» А6 номер державної реєстрації НОМЕР_5 ; мобільний телефон «NOMI» модель І184 в корпусі чорного кольору з IMEI: 1: НОМЕР_7 та 2: НОМЕР_8 з однією сім карткою Vodafonе в ньому;
- оглянуті та вилучені в результаті огляду проведеного 07.08.2020 року два томи кримінального провадження № 0000325 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. «*: КК України, упаковка з фрагментом аркушу з написом «для ОСОБА_6 , (068 525 93 40) в м. Запорожье».
Вивчивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.
Зі змісту клопотання вбачається, що 06.08.2020 року приблизно о 11-20 год., ОСОБА_3 , знаходячись на зупинці громадського транспорту «Автовокзал» (далі-ЗГТ), що розташована по пр. Соборному, 20 в м. Запоріжжя, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, звернувся до ОСОБА_7 водія мікроавтобусу «Мерседес 611Д», номер державної реєстрації НОМЕР_9 , який здійснював рейс з смт. Приазовське Запорізької області до м. Запоріжжя, та на вказаній ЗГТ висаджував пасажирів, з питанням щодо отримання пакунку, який нібито для нього передали. ОСОБА_7 , який дійсно на прохання свого знайомого ОСОБА_8 привіз з смт. Приазовське Запорізької області до м. Запоріжжя пакунок, в якому знаходились матеріали кримінального провадження № 0000325 слідчого відділення Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області для передачі т.в.о. начальника СВ вказаного відділення поліції ОСОБА_9 , вважаючи, що передає саме тій особі, який він адресований, надав на прохання ОСОБА_3 вказаний пакунок, в якому знаходились зазначені матеріали кримінального провадження № 0000325, які є особливо важливими документами. В подальшому ОСОБА_3 поклав пакунок до пакету, який був у нього при собі, пройшов до свого автомобілю «Ауді» А6 номер державної реєстрації НОМЕР_5 , який знаходився неподалік та на ньому прослідував до м. Дніпро, й далі до смт. Царичанка Дніпропетровської області, де був затриманий співробітниками поліції.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_3 заволодів особливо важливими документами матеріалами кримінального провадження № 0000325.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним або третіма особами таким майном. До клопотання також мають бути додані документи та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
В клопотанні прокурором не зазначено та не додано документи, які підтверджують право власності на майно автомобіль «Ауді» А6 номер державної реєстрації НОМЕР_5 , або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним або третіма особами таким майном.
Так, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначила, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, оскільки вилучені речі, 07.08.2020 року, у відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди вчиненого правопорушення, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання речовими доказами саме речей, на які слідчий просить накласти арешт в своєму клопотанні - відсутня.
Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
За таких обставин, слідчий суддя, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_2 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження за ч. 2 ст. 357 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002144 від 06 серпня 2020 року - повернути слідчому для усунення недоліків в строк 72 години.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1