Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

09 вересня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000233 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 19 липня 2020 року) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного просять оскаржувану ухвалу слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначенням розміру застави скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно оскаржуваної ухвали, задоволення клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів, до 16.09.2020 року.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вважає, що оголошена ОСОБА_4 підозра є необгрунтованою та не дає достатніх підстав вважати, що злочин було вчинено ОСОБА_4 . Також вважає необгрунтованою ухвалу суду в частині оцінки слідчим суддею ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Адвокат ОСОБА_6 в свої апеляційній скарзі також вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам законності, обгрунтованості та вмотивованості, визначених ст.370 КПК України. Вважає, що слідчий суддя взяв до уваги лише доводи зазначені в клопотанні слідчого про обрання запобіжного заходу та не взяв до уваги доводи, які могли б вплинути на суворість обраного запобіжного заходу. Вважає, що причетність ОСОБА_4 до інкримінованого правопорушення є абстрактною та не підтверджується наданими до клопотання доказами. Крім того, вважає, що ризики, які взяті судом до уваги є недоведеними та зведеними нанівець, оскільки до матеріалів клопотання на їх підтвердження не долучено жодних доказів.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, зазначив в ухвалі, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, у разі доведення вини підозрюваного, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, а також даних про наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 19 липня 2020 року, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження. Зокрема:

- обґрунтуванням того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування є те, що кримінальне правопорушення, вчинене підозрюваним, відноситься до категорії тяжких злочинів. У разі доведення вини підозрюваного, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що свідчить про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, дане твердження також базується на тому, що ОСОБА_4 не має власної сім`ї та постійного місця роботи, а також є жителем прикордонної зони, відтак може покинути межі території України, чим перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у справі;

- обґрунтування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні є те, що потерпілими у провадженні є жителі с. Березове Рокитнівського району Рівненської області і підозрюваному ОСОБА_4 може бути відоме їх місце проживання, а тому є ризики щодо незаконного впливу з його боку на потерпілу сторону, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього показань. Ті самі дії можуть бути спрямовані підозрюваним й на свідків вказаної дорожньо-транспортної пригоди у разі їх встановлення. У зв`язку з цим, лише перебування ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі унеможливить спілкування зі потерпілими та свідками у кримінальному провадженні;

- обґрунтування ризику щодо вчинення ОСОБА_4 іншого правопорушення є те, що останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил безпеки дорожнього руху України, зокрема в частині перевищення швидкісного режиму в населених пунктах, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_4 є особою суспільно-небезпечною та схильною до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Зважаючи на наявність зазначених ризиків слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційних скарг захисників підозрюваного щодо необгрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінку підозрюваного, у апеляційній скарзі вказано не було, так само як, і не було встановлено у судовому засіданні апеляційного суду.

За вказаних обставин, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що клопочуть захисники підозрюваного, немає, а сама незгода із застосованим запобіжним заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисниками в апеляційних скаргах не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 21 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0000233 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 19 липня 2020 року) за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3