ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3264/20 Справа № 192/417/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив злочини і був затриманий вже після набуття чинності змін до ч. 5 ст. 72 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року скасувати та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку день за два з 29.11.2017 року, оскільки він вже звертався до Солонянського районного суду Дніпропетровської області для перерахунку строку попереднього ув`язнення у строк покарання, але йому було, як він вважає, незаконно відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який проти задоволення скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
При надходженні до суду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про попереднє ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 YІІІ від 26 листопада 2015 року ч. 5 ст.72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Частиною 5 ст. 72 КК України визначено, що у разі засудження до позбавлення волі суд зараховує строк попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5ст. 72 КК України(зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Апеляційним переглядом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 28.11.2019 року, зарахувавши в строк відбування покарання час, проведений ним під вартою, починаючи з 29.11.2017 року по 27.11.2019 року. Даний вирок набрав законної сили 29 грудня 2019 року. Згідно цього вироку засуджений вчинив злочини 28 жовтня 2017 року, 02.11.2017 року та 11.11.2017 року.
Крім того, засуджений має судимості за вироками: Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року, з якого вбачається, що засуджений вчинив злочин 11 вересня 2017 року, який набрав законної сили 12 лютого 2018 року (а.с. 9, 12); Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року, з якого вбачається, що засуджений вчинив злочин 10 серпня 2017 року, який набрав законної сили 16 березня 2018 року (а.с. 11, 12 зворот); Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року, з якого вбачається, що засуджений вчинив злочини починаючи з 17 листопада 2017 року, який набрав законної сили 14 червня 2018 року (а.с. 13-15); Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2018 року, з якого вбачається, що засуджений вчинив злочини починаючи з 01 жовтня 2017 року, який набрав законної сили 17 липня 2018 року (а.с. 16, 17 зворот).
Що ж стосується посилання засудженого в апеляційній скарзі на необхідність зарахування йому строк попереднього ув`язнення до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі через те, що вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року його було засуджено за вчинення злочину восени 2016 року, а потім даний вирок було враховано за сукупністю наступними вироками судів, колегія суддів вважає це безпідставним з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2016 року було визнано ОСОБА_7 винним за ч.2 ст. 309 КК України і призначено йому узгоджену між сторонами угоди міру покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
Вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання частину невідбутого покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2016 у вигляді одного місяця позбавлення волі, остаточно призначивши покарання у вигляді 3 років та 1місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обраховувати з 10 січня 2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання час, проведений ним під вартою, починаючи з 29.11.2017 по 09.01.2018 включно.
Отже, в межах кримінального провадження №0001212, за результатами розгляду якого 10.01.2018 року було ухвалено вирок Інгулецьким районним судом Дніпропетровської області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , який скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України, останній був попередньо ув`язнений, тож судом було зараховано останньому в строк відбування покарання час, проведений ним під вартою, починаючи з 29.11.2017 по 09.01.2018 включно, а за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України було приєднано до призначеного покарання лише частину невідбутого покарання за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2016 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, оскільки за цим вироком ОСОБА_7 був звільнений від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, в даному випадку суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»,у зв`язку з чим доводи апелянта про необхідність зарахування йому строку попереднього ув`язнення до покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 29.11.2017 року, є необґрунтованими та такими, що вимогам закону України про кримінальну відповідальність не відповідають, а тому колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4