Справа № 544/769/17
№ пров.1-кп/544/3/2021
В И Р О К
іменем України

03 лютого 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000262 від 23.06.2017, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 та 2008 року народження, військовозобов`язаного, такого, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурорів Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ; із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,

у с т а н о в и в :

23 червня 2017 року близько 14 години в м. Пирятині Полтавської області біля подвір`я АДРЕСА_2 , між ОСОБА_3 та його сусідом ОСОБА_15 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, у ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_15 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 наніс один удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_15 , після чого підняв із землі металевий прут та, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, тримаючи металевий прут у правій руці, наніс ним із великою силою по декілька ударів по голові, тулубу, руках та ногах потерпілого ОСОБА_15 .

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_15 з місця його проживання каретою швидкої медичної допомоги госпіталізовано до реанімаційного відділення Пирятинської центральної районної лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 годині 30 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень останній помер.

Відповідно до висновку комісійної судової медичної експертизи № 110 від 14.08.2018, проведеної Полтавським обласним бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, смерть ОСОБА_15 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами у стовбур головного мозку в речовину півкуль головного мозку та під його оболонки, про що свідчить комплекс макро- і мікроскопічних змін: наявність ран м`яких тканин у лобній ділянці зліва (над лівою бровою). Крововиливів у м`які тканини обличчя, крововиливів під м`які мозкові оболонки у проекції лобних долей головного мозку по верхніх та міжпівкульних поверхнях, крововиливів у продовгуватий мозок та основу бічних шлуночків. ОСОБА_15 зажиттєво були заподіяні тілесні ушкодження, які умовно можна поділити на групи:

А) закрита черепно-мозкова травма: забій речовини головного мозку, крововиливи у речовину головного мозку у ділянці півкуль та у стовбур головного мозку (продовгуватий мозок), в ділянці основи бічних шлуночків, крововиливи під м`які мозкові оболонки по верхньо-міжпівкульній поверхні лобних долей обох півкуль головного мозку (більше зліва), рани та крововиливи м`яких тканин обличчя, які утворилися не менш як від 2-кратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми.

Оскільки кожне із виявлених на обличчі потерпілого тілесних ушкоджень могло супроводжуватись травматизацією головного мозку, то вони можуть бути оцінені відносно живої особи лише у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Б) закриті переломи 9-10-11 ребер зліва з крововиливами у м`які тканини, які утворилися внаслідок ударної дії у вказану анатомічну ділянку тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносно живої особи носять ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

В) закритий уламковий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з поверхневою раною м`яких тканин та крововиливом у м`які тканини, який міг утворитися від однократної дії у вказану ділянку тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею і по відношенню до живої особи може бути кваліфіковане як ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Г) гематома м`яких тканин лівого плечового суглобу та верхньої кінцівки, яка утворилась від дії тупого (их) предмету (ів) чи при ударі об такий, і у живої особи відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Д) крововиливи у м`які тканини в ділянці грудної клітини по її передній поверхні та зліва по задній поверхні верхніх, в ділянці верхніх кінцівок, садна шкіри лівої ступні, правого передпліччя, які утворилися не менш як від 10-кратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, і як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносно живої особи носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Е) крововилив у м`які тканини лівого колінного суглобу, який утворився від дії тупого предмету чи при ударі об такий, в тому числі внаслідок падіння на площині, і може бути оцінене як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Тілесні ушкодження в ділянці правого і лівого передпліччя (тілесні ушкодження групи В) та частково з групи Д) могли утворитися під час захисту руками від ударів.

За своїми морфологічними характеристиками усі виявлені тілесні ушкодження не суперечать даті подій 23.06.2017.

Між отриманою ОСОБА_15 черепно-мозковою травмою та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Під час судового розгляду справи 27 вересня 2017 року потерпілі направили до суду позовну заяву до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення злочину, а саме: просять стягнути з останнього на користь позивача ОСОБА_11 у відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 12950,34 грн, на користь ОСОБА_10 у відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 1500 грн, та на користь ОСОБА_10 у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 400000 грн. В обґрунтування позову вказують, що померлий ОСОБА_15 є батьком для позивача ОСОБА_11 та чоловіком для позивача ОСОБА_10 . Позивачі є потерпілими по даному кримінальному провадження. Внаслідок смерті ОСОБА_15 його рідним була завдана майнова шкода. Майнова шкода полягає у витратах, які позивач ОСОБА_11 поніс для придбання ліків та інших медичних засобів під час перебування його батька у реанімаційному відділенні Пирятинської ЦРЛ для проведення лікування останнього. Ці витрати становлять 6425,34 грн. Також майнова шкода полягає і у витратах, які позивач ОСОБА_11 зробив для оплати проведення ритуалу поховання його померлого батька ОСОБА_15 . Ці витрати становлять 2525 грн. Крім того позивач ОСОБА_11 оплатив і поминальний обід, який для Пирятинщини є звичайним, обов`язковим і проводиться у день проведення поховання померлого. Витрати на цей ритуал становлять 4000 грн, що підтверджується товарними чеками, які додані до позову. Всього майнова шкода позивача, завдана ОСОБА_11 становить 12950,34 грн. Також, вчиненням тілесних ушкоджень та смерті ОСОБА_15 позивачу ОСОБА_10 завдана величезна моральна шкода. ОСОБА_15 був її чоловіком, з яким вони прожили тривале та щасливе життя, подолали різні і чисельні життєві негаразди. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях через втрату коханого чоловіка, від розуміння, що залишок свого життя вона буде жити без чоловіка, без його щоденної підтримки, без його кохання, турботи та допомоги. Також моральна шкода полягає і у тому, що ОСОБА_10 зазнає величезних страждань, нервувань від розуміння, які приниження та фізичні страждання в останні моменти життя зазнав її чоловік, від розуміння того, що над літньою людиною глумилась особа, яка значно молодша від її померлого чоловіка. Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження №05-08-17 від 05 серпня 2017 року, проведеного спеціалістами Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень, ця моральна шкода становить 400000 гривень. Крім того, ОСОБА_10 була вимушена оплатити проведення вищевказаного дослідження у розмірі 1500 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину визнав частково, вказує, що є стороною захисту, а не нападу. Пояснив суду, що приїхав в той день в обідній час додому та побачив, що між будинками його та родини ОСОБА_16 був розташований автомобіль, обдертий, обклеєний малярними стрічками, а ОСОБА_15 працював наждачкою. У частині паркану обвинуваченого, що виходить на вуличку, є прогалина. ОСОБА_3 пішов до ОСОБА_15 і запитав навіщо він знову створює ці конфлікти. Останній щоліта фарбував автомобілі, через що постійно виникали конфлікти, оскільки хімічні речовини потрапляли на город, розташований відразу за парканом. Про це ОСОБА_3 вказував ОСОБА_15 неодноразово. Доходило і до бійок. На всі питання ОСОБА_15 відповідав, що йому все рівно, він перебуває на власній території та робитиме що забажає. Після цього, ОСОБА_3 дістав телефон, щоб все це зняти на відео. (Депутат міської ради порадила йому так зробити, щоб були якісь докази для того, щоб вплинути на ОСОБА_15 ) Поки ОСОБА_3 дістав телефон та вмикав камеру, ОСОБА_15 вибіг з іншого боку автомобіля з монтировкою та намагався нею вдарити ОСОБА_3 по голові. ОСОБА_3 виставив руку, тому удар припав по ліктю. Потім ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_15 по обличчю кулаком, та обидва почали відступати кожен до свого подвір`я. ОСОБА_15 почав кричати, що ОСОБА_3 зробить погано, розвернувся та замахнувся, проте ОСОБА_3 увернувся від удару. Коли ОСОБА_3 вже був на території свого подвіря, ОСОБА_15 знову замахнувся та вдарив ОСОБА_3 по спині монтировкою. Це відбувалося в місці, де був повалений паркан та там ріс хміль, тому швидко передвигатися було неможливо і йому нікуди було діватися. Металеві арматури слугували кілками та позначали межі грядок. ОСОБА_3 висмикнув із землі один із прутів та наніс декілька ударів, внаслідок яких ОСОБА_15 упав. Після того ОСОБА_3 відійшов до себе на подвір`я, а ОСОБА_15 самостійно встав та пішов до автомобіля. Ударів в сторони голови прутом не наносив. Вийшла дружина ОСОБА_15 поцікавитися що сталося. При цьому ворота у їх подвір`я були навстіж відчинені, тому вона б побачила все не стаючи ні на які дрова, як вона вказує у своїх поясненнях та показувала на слідчому експерименті не було необхідності. ОСОБА_3 пішов митися, оскільки монтировка була в чомусь подібно на мастило, тому рука й спина були в цій речовині. Зазначає, що в матеріалах справи наявні фото ОСОБА_15 відразу після події, на яких видно, що руки у нього в такому ж мастилі. Мати ОСОБА_3 зустріла та на його пояснення запропонувала викликати швидку медичну допомогу або ж поліцію, на що він відмовився. Хвилин через 40 приїхали з поліції, повідомили, що у ОСОБА_15 розсічення чи щось подібне, ОСОБА_3 надав свої пояснення, після чого вони поїхали. На наступний день за ним знову приїхали з поліції та повідомили, що ОСОБА_15 в реанімації та знову відібрали пояснення. Через деякий час приїжджали знову та вилучали разом з понятими металевий прут, проте не той, яким він наносив удари. Прутом захищався, бо більше не було чим. Прут був у дворі та з вулички його дістати було неможливо. Коли вперше наніс удар кулаком, у ОСОБА_15 в руках вже була монтировка. Запевняє, що в голову не бив, цілився в руки, плечі. Бив збоку в область спини. Все це відбувалося дуже швидко, тому може відтворити лише два удари. Можливо були і інші удари, скільки їх було не пам`ятає. На слідчому експерименті віддав працівникам поліції арматуру, якою наносив удари, оскільки попередньо працівники поліції вилучили металевий прут. Вказує, що перші конфлікти розпочалися десь у 2009 році, після того як ОСОБА_16 викинули йому під паркан карбіт, який залишився після фарбування автомобіля. До цього у них були хороші відносини. За зауваження ОСОБА_16 , щоб вони не відкидали сніг йому до паркану, оскільки він і так ледь стоїть, останні його побили, в тому числі і трубою, в результаті чого було накладено 11 швів ОСОБА_17 .

Потерпіла ОСОБА_10 є дружиною померлого ОСОБА_15 , пояснила суду, що 23.06.2017 в обідній час вийшла на подвір`я і почула, що ОСОБА_3 кричав «я тобі все рівно фарбувати не дам». Свідок підійшла до забору, стала на пеньок і зазирнула за паркан. Побачивши, що ОСОБА_3 вдарив її чоловіка металевим прутом двічі, викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Коли вийшла знову на вулицю, невістка сказала, що мати ОСОБА_3 кричить, щоб він не бив ОСОБА_15 . Вона підійшла до чоловіка, який тримався рукою за ліве чоло, в той час ОСОБА_3 вже не було на подвір`ї. Допомогла йому дійти додому. Першу медичну допомогу потерпілому надавала невістка. Хоча на запитання чи бинтувала вона потерпілому рани, відповіла, що не встигла нічого зробити, бо швидка медична допомога дуже швидко приїхала. Лікарі швидкої допомоги запропонували проїхати до лікарні, тому ОСОБА_10 дала одяг чоловіку, щоб він переодягнувся. Коли він зняв сорочку, то свідок побачила, що на тілі багато ран. До карети швидкої допомоги йому допомагали дійти лікар швидкої допомоги та свідок, оскільки у нього темніло в очах та паморочилося у голові. Приїхавши до приймального відділення, лікар запропонував госпіталізацію, проте ОСОБА_15 відмовився. Після цього вона з чоловіком сіли на лавку поруч з приймальним відділенням і почала до нього говорити. Вона звернула увагу, що у нього почали коситися очі, він не реагував на її слова та почав кривитися. Йому відразу винесли каталку, за допомогою якої його відвезли до реанімації. Через чотири доби він помер. Додатково пояснила, що в той день її чоловік фарбувати автомобіль не збирався, оскільки ще не було фарби, хотів лише здійснити підготовку та підкачати колеса. Зазначила, що при житті у нього було багато друзів, знайомих, допомагав сусідам. Сама ж вона ночами не спить, бо перед очима померлий чоловік ввижається, та боїться ОСОБА_18 , чому саме не зазначила. Після смерті чоловіка погіршився стан здоров`я, постійно вживає пігулки.
Потерпілий ОСОБА_11 є сином померлого ОСОБА_15 , суду пояснив, що в той день був на роботі. Близько 14 години йому зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_3 побив батька. Він приїхав відразу до прийомного відділення, де батько вже лежав на кушетці. Коли він допомагав йому підвестися, то батько говорив, що в нього болять ребра. Після цього повернувся на роботу та приїхав до лікарні знов через півгодини. На цей час батько був уже в реанімації. Додатково вказав, що батько фарбував лише автомобілі, які перебували у родині, тобто не на замовлення. Також зазначив, що обвинувачений надав йому 7000 грн у відшкодування матеріальних витрат. На відшкодування моральної шкоди він не претендує. Також, додатково зазначив, що втрату батька нічим не заміниш. Просив призначити покарання пов`язане лише з позбавленням волі.
Свідок ОСОБА_19 повідомила, що проживає по одній вулиці з обвинуваченим та потерпілим. Між обвинуваченим та потерпілим на протязі останніх двох-трьох років відбувалися конфлікти. Очевидцем обставин, зазначених в обвинувальному акті, не була.
Свідок ОСОБА_20 пояснив, що є лікарем Пирятинської ЦРЛ. Суду показав, що потерпілий ОСОБА_16 поступив до лікарні з ранами. Він зашив рани та запропонував госпіталізацію, на що потерпілий категорично відмовився. Під час вказаного потерпілий дуже нервував та злився на сусіда, розповів, що сусід побив його арматурою, а сам конфлікт виник через якусь фарбу. Прізвище сусіда не називав. Пам`ятає, що було пошкоджено обличчя та руки, чи було пошкоджено тіло в області ребер не пам`ятає. У зв`язку з вказаними пошкодженнями до поліції не звертався, тест на вміст алкоголю у крові не проводив, оскільки цим займається черговий лікар. Чи був запах алкоголю з порожнини рота потерпілого не пам`ятає. Пізніше свідок дізнався, що через декілька годин після вказаного, потерпілого з вулиці було доставлено в реанімаційне відділення, де він і помер.
Свідок ОСОБА_21 пояснила, що проживає на одній вулиці з обвинуваченим та потерплим. Повідомила, що родина ОСОБА_17 дуже хороші люди, ввічливі, нікого не ображають та поступаються людям. Зазначила, що родина ОСОБА_16 відкрили за місцем проживання автосервіс, де ремонтують та фарбують автомобілі. Вся ця фарба та інші шкідливі речовини стікали у подвір`я ОСОБА_17 , де також проживали діти. По вулиці ходити стало неможливим через весь цей сморід. Також пояснила, що до цього сусід ОСОБА_16 побив ОСОБА_3 трубою по голові, останнього у непритомному стані забрала швидка допомога. Крім того ОСОБА_16 також побив її чоловіка, проте до поліції вони не зверталися. Додатково зазначила, що родина ОСОБА_16 зловживають алкогольними напоями. Охарактеризувала ОСОБА_3 як зразкового сім`янина, а ОСОБА_16 як конфліктну людину. Щодо бійки, внаслідок якої ОСОБА_15 помер, не повідомила нічого.
Свідок ОСОБА_22 є сусідом обвинуваченого та потерпілих. Зазначив, що від діяльності потерпілого (фарбував та мив машини), вся фарба та вода з хімією стікали в город родини ОСОБА_17 . Конфлікт між сторонами виникав не вперше. Про події, які мали місце в червні 2017 року, йому нічого не відомо. Проте охарактеризував ОСОБА_3 як спокійного, не агресивного. В той же час зазначив, що померлий ОСОБА_15 був агресивним, часто влаштовував бійки з оточуючими.

Свідок ОСОБА_23 є матір`ю обвинуваченого та сусідкою потерпілих. Суду пояснила, що перебувала вдома, коли прийшов її син та сказав, що на нього напав ОСОБА_15 . У сина на футболці посеред спини була пляма від маслянистої речовини та почервоніння на руках та спині. Син пояснив, що ОСОБА_15 знову збирався фарбувати автомобіль у вуличці поруч з їх городом. Тому ОСОБА_3 сказав ОСОБА_15 , щоб фарбували автомобіль у себе у подвір`ї, на що останній почав нападати на ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 захищався. Свідку відомо, що ОСОБА_15 помер не того ж дня, а через день чи два. Зазначила, що померлий ОСОБА_15 та його син були агресивні, часто провокували бійки із сусідами, не вперше нападали на її сина. За якийсь час до цього (рік-півтора) ОСОБА_15 наніс тілесні ушкодження її сину, внаслідок чого у нього була розбита голова. ОСОБА_3 охарактеризувала як спокійного, має багато друзів, взагалі не вживає алкогольних напоїв.

Свідок ОСОБА_24 є дружиною обвинуваченого та сусідкою потерпілих. Пояснила суду, що при обставинах, вказаних у обвинувальному акті присутньою не була. Проте, зі слів чоловіка їй відомо, що останній, перебуваючи на подвір`ї, побачив, що ОСОБА_15 знову збирався фарбувати автомобіль біля їх городу, про що свідчили балончики з фарбою. ОСОБА_3 підійшов до останнього та попросив, щоб він фарбував автомобіль у себе на подвір`ї, оскільки фарба летить на город. ОСОБА_15 узяв прилад для монтування і направився до ОСОБА_3 . Останній відійшов та побачив предмет схожий на палку, який узяв та яким захищався від ОСОБА_15 . З самого початку ОСОБА_3 йшов до ОСОБА_15 з пустими руками, агресії не проявляв. Чоловіку своєму вірить, оскільки одружені з ним 12 років та добре його знає, він не агресивний, спокійний, алкогольні напої не вживає, хороший батько та чоловік. Конфлікти у нього були лише з родиною ОСОБА_16 . Також зазначила, що років 2 назад її чоловік зробив зауваження ОСОБА_15 та його сину, щоб останні не відкидали сніг на його паркан, як відповідь на що останні побили його, у зв`язку з чим ОСОБА_3 був доставлений до лікарні з черепно-мозковою травмою.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що проживає разом зі свекрухою, а раніше і зі свекром. Того дня прибирала у будинку і почула крики « ОСОБА_26 , не бий його. ОСОБА_26 , не трогай». Крик був явно схвильований. Вона виглянула у вікно та побачила, що ОСОБА_27 стояла в себе на подвір`ї, а обвинувачений переходив до себе у подвір`я з вулички (у них в паркані є проміжок, через який можна перейти). Зазначила, що в руках у нього було щось схоже на прут. Хотіла розказати свекрусі ОСОБА_10 про вказане та по дорозі зустріла її і запитала, чи вона чула крики, на що та відповіла, що чула та ОСОБА_26 побив батька. ОСОБА_25 пішла до кімнати, де плакала дитина, а коли повернулася, то побачила, що у ОСОБА_15 обличчя та руки були у крові, брова розбита. Після того як він вмився приїхала швидка медична допомога. Коли свекор переодягався, щоб їхати в лікарню, то вона на прохання свекрухи сфотографувала руки та спину, на якій були три полоси, розміщення навскоси. Нижня полоса була меншою по довжині, шириною вони всі були однакові. Свекор говорив, що його побив сусід. Свекруха поїхала разом зі свекром у лікарню, а пізніше подзвонила та повідомила, що батько у реанімації. Нанесення ударів не бачила, проте до цих подій у ОСОБА_15 тілесних ушкоджень не було, ушкодження побачила лише після вказаних криків. Додатково зазначила, що паркан у ОСОБА_16 не високий, а у їхньому подвір`ї є колода, на яку можна стати подивитися. З іншими сусідами конфліктів не мали. ОСОБА_15 поводився тверезо, запаху алкоголю також не було чути.

Свідок ОСОБА_28 повідомив, що працює водієм швидкої медичної допомоги. Того дня поступив виклик на АДРЕСА_1 сусід побив сусіда. Коли під`їждали бачив біля будинку потерпілого у вуличці червоний москвич. Фельдшер пішла в будинок, згодом вийшла дружина потерпілого та просила передати фельдшеру інвентар. Тому він узяв необхідне та пішов у будинок. В будинку на стільці сидів потерпілий, у нього були рани на голові, та фельдшер перемотувала йому бинтом голову. В цей час фельдшер умовляла потерпілого поїхати до лікарні, останній відмовлявся та згодом погодився. Також чув, як останній розповідав, що конфлікт із сусідом виник через фарбування автомобіля. Потерпілий вів себе адекватно, не агресивно. Виклик тривав більше 20 хвилин. Коли їхали у лікарню потерпілий самостійно йшов до автомобіля.

Свідок ОСОБА_29 повідомила, що працює фельдшером екстреної медичної допомоги м. Пирятин. Пояснила, що вже не пам`ятає дати, коли це сталося. Пам`ятає, що надійшов виклик, причина чоловік побив сусіда. По приїзду було попередньо встановлено гематому голови, ушкодження грудної клітини, переломи ребер, на руках були садна з кровопідтіками, характерні для самозахисту. Вона надала потерпілому ліки від тиску, оскільки в нього був підвищений тиск, здійснила обробку гематоми наклала пов`язку на голову. Просила потерпілого поїхати до лікарні, оскільки травми голови це серйозно, та необхідно було зробити хоча б рентген. Також необхідно було перевірити пошкодження ребер, оскільки візуально ушкодження були. Потерпілий був не в крові, можливо була незначна кровотеча. Потерпілий та його дружина говорили, що він фарбував автомобіль, а сусід зробив йому зауваження та наніс палицею тілесні ушкодження. Запаху алкоголю від потерпілого не відчувала. ОСОБА_3 також бачила, він перебував у своєму подвір`ї. Підтвердила, що на подвір`ї був якийсь автомобіль темного кольору, можливо ОСОБА_30 .

Свідок ОСОБА_31 є сусідом сторін по справі, та проживає навпроти них по АДРЕСА_1 . Повідомив, що обвинувачений скаржився йому на те, що ОСОБА_15 фарбує машини поруч з його городом і йому це заважає. Свідком даних обставин не був. Поганого про ОСОБА_15 нічого сказати не може, у ОСОБА_3 ні з ким конфліктів більше не було. Чув, що раніше потерпілий із сином побили ОСОБА_3 , внаслідок чого останній перебував на стаціонарному лікуванні з пробитою головою.

Свідок ОСОБА_32 є сусідкою сторін, охарактеризувала ОСОБА_15 як конфліктну та жорстоку людину. Саму бійку не бачила, проте чула шум. А за тиждень до цього бачила обвинуваченого у синцях, останній повідомив, що його побили ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_33 є представником квартального комітету. Конфлікти між потерпілим та обвинуваченим почалися ще 6 років тому, через те, що потерпілий фарбував автомобілі і все це летіло на город обвинуваченого. ОСОБА_3 неодноразово їй скаржився на дії ОСОБА_15 , але вона рекомендувала звернутися до поліції. Такі звернення ніяк не фіксувала. Свідком самої події не була, але зі слів сусідки ОСОБА_21 знає, що ОСОБА_15 нападав на ОСОБА_3 з ключем, а останній захищався.

До таких пояснень свідка ОСОБА_33 суд ставиться критично, оскільки свідок ОСОБА_21 судом була допитана, та, будучи повідомлена про відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, такої інформації не надавала.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_34 , експерт лікар судово-медичних експертиз відділу комісійних судово-медичних експертиз Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА, пояснила, що при проведенні експертизи використовувалась у тому числі висновок експерта ОСОБА_35 № 068. Висновок про переломи ребер зробили на підставі розтину трупа, що вже встановлювалося висновком експерта № 068. Висновок про крововиливи робили на підставі розтину трупа, що також вже встановлювалося висновком експерта № 068 та поведеною судово-гістологічною експертизою № 1894. В даному випадку пошкодження не є характерними як при падінні на площину на перед чи на бік, з прискоренням чи без. В даному випадку це є локальні удари з встановленою контактуючою поверхнею в лобну ділянку обличчя більше зліва. Пошкодження характерні для ударної дії. Крововиливи утворилися у ділянці між півкулями і стовбурі головного мозку. Ушкоджені і ліва і права півкулі, але ліва більше. Синці, рани в даному випадку не можна розглядати як окремі тілесні ушкодження без ознак травмування головного мозку. Вони знаходяться в тій анатомічній ділянці, яка є місцем контакту і вона співпадає із направлення та характером черепно-мозкової травми. Не можна говорити, що рана це легкі тілесні ушкодження, що крововилив це легкі тілесні ушкодження, бо в даному випадку вони всі є тяжкими тілесними ушкодженням. Удари, що пошкодили надбрівну дугу та ліве око могли спричинити даний крововилив. Вектор направлення сили співпадає із направленням і локалізацією пошкодження головного мозку. При цьому глазне яблуко може бути не пошкодженим. Один екземпляр висновку гістологічної експертизи № 1894 відправлявся в м. Пирятин, інший залишився в архіві. При складанні висновку комісійної експертизи висновок гістологічної експертизи досліджувався повністю. Гістологічна експертизи проводилася за зверненням експерта ОСОБА_35 в рамках судово-медичної експертизи. Гістологічна експертиза проводилася на підставі тієї ж експертизи, що й експертиза № 068. Така експертиза може проводитися за направленням експерта для встановлення додаткових даних. Це невід`ємна частина висновку судово-медичної експертизи. Експерти комісійної експертизи мають право брати висновки гістологічної експертизи, що вже перебувають в архіві. Між захворюваннями, на які хворів померлий за життя, і його смертю відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Травми померлого виникли в результаті ударної сили. Смерть настала в результаті черепно-мозкової травми. Його захворювання не призвели до смерті чи до виникнення ушкоджень, не мали ніякого впливу на причини смерті. Крововилив з`явився відразу після нанесення ушкоджень, але він не був обширним, тому у рідині спино-мозкового каналу при пункції кров туди не потрапила. Від цього крововиливу стан хворого погіршився згодом. У померлого була тяжка черепно-мозкова травма, були пошкодженні життєво важливі центри, тому навіть при негайній допомозі найкращими лікарями, спеціалістами і медичними закладами, ніхто б гарантовано не сказав, що він буде жити. Люди з такими травмами якщо і виживають, то невідомо який би був подальший стан.

Судово-медичний експерт Пирятинського відділення СМЕ УОЗ Полтавської облдержадміністрації ОСОБА_36 пояснив, що коли складав висновок № 068 були проведені дослідження, у тому числі цитологічні та гістологічні. Дослідження проводилося на підставі постанови слідчого. Ніяких додаткових постанов для проведення дослідження не потрібно. Методи дослідження експерт обирає на свій розсуд в залежності від інформативності. Зазначив, що клінічна смерть це зупинка дихання та серцебиття і т.д. Лікар вчиняє дії для порятунку пацієнта. Якщо відновити процеси життєдіяльності не вдалося, то лікар констатує біологічну смерть. Клітини мозку та інші тонкі структури організму відмирають перші. В різних умовах вони починають відмирати з різним часом. Тобто біологічна смерть це відмирання клітин мозку, що відновити вже не вдасться. Експерти Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА при проведенні комісійної експертизи мали право використовувати ті об`єкти дослідження, які зберігаються в архіві, для повторних досліджень. Експерти мають доступ до всього в рамках кримінального провадження. Висновок про крововилив у мозок померлого зробив він. Гістологісне дослідження може підтвердити діагноз, вказати стадію, тобто те, що він візуально побачив. Вони фактично доповнили висновок.

Свідок ОСОБА_37 працює в КП «Пирятинська центральна районна лікарня» зав. реанімаційного відділення. Зазначила, що біологічна смерть настала о 14 год 30 хв. Відомості у щоденнику анестезіолога про те, що смерть настала о 14 год 00 хв є механічною опискою. Зазначила, що померлому за життя робили пункцію. Те, що за її результатами не було встановлено крововиливи в мозок пояснюється тим, що у хворого мав місце субархідеальний дрібноточечний крововилив, який пункцією не встановлюється, його можливо виявити лише за допомогою комп`ютерної томографії, проте в м. Пирятині такого апарату немає. Вказує, що черепно-мозкові травми тим і небезпечні, що на перший-другий день вони не проявляються. По механізму дії крововилив може проявитися через 2-3 дні. В зв`язку з цим різко погіршується стан хворого.

Для з`ясування розбіжностей довжини прутів, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме зазначених у протоколі огляду на висновку експерта було допитано свідка ОСОБА_38 , який пояснив, що він працює слідчим Пирятинського ВП, і ним було проведено огляд місця події та вилучено металеві пруди з господарства Макаренка, у кількості двох штук. Вилучення проводилося у різні дні, під час проведення слідчих дій, із застосуванням яких вимірювальних засобів проводилося вимірювання прутів не пам`ятає. Візуально вони мали вигляд круглого циліндра, схожі на арматуру, обидва мабуть мали довжину більше метра, один довший від іншого сантиметрів на 10. Другий прут обвинувачений видав сам, його замір проводився у його присутності, чи був він при замірах першого вилученого прута свідок не пам`ятає. Також пояснив, що розбіжності у замірах прутів наданих суду та на експертизу, більш за все це його помилка, оскільки їх вилучення проводилось у недосить комфортних умовах, протокол слідчий писав стоячи, тому можливо допустив помилку у вимірі. Проте твердо повідомив, що на експертизу були направлені саме вилучені ним прути, оскільки він особисто їх запаковував та направляв експерту, арешт на них уже був накладений. Необхідності проводити додатковий огляд прутів та проводити їх заміри у подальшому не виникало, тому дана помилка так і залишилася. ОСОБА_39 вимірювалися один раз під час їх вилучення, при направленні клопотання про їх арешт у суд до матеріалів справи вони не додавалися. Чи надавалися прути експерту для проведення експертизи, і як проводилося їх запаковування під час вилучення свідок не пам`ятає.

Експерт ОСОБА_40 повідомила, що лінійні рани виявлені на трупі ОСОБА_16 піддавались хірургічній обробці, було накладено один шов, тому дати відповідь чим саме спричинена ця рана металевим прутом чи кулаком визначити не можливо. Де можливо було визначити чим наносились удари, то зазначено, що арматурою.

Експерт ОСОБА_41 пояснила, що за знаряддям і за механізмом отримання тілесних ушкоджень, стосовно висновку експерта № 068, тілесні ушкодження можна поділити на дві групи за механізмом утворення. Оскільки дана експертиза була націлена на знаряддя, а не на нанесення цих тілесних ушкоджень чітко можна виділити тільки другу групу тілесних ушкоджень, які могли утворитися від дії предмету з видовженою формою. Тілесні ушкодження першої групи, рани, утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою дією, але індивідуальні особливості, морфологічні характеристики цих тілесних ушкоджень не відобразились, тому про них можна сказати тільки поверхнево, предмети з обмеженою контактуючою поверхнею. Робити припущення це не її компетенція, чи могли чи не могли. Не можна і виключити ні підтвердити удари арматурою, на тілесних ушкодження вони не відобразилися. Є тілесні ушкодження, які характерні і можуть відповідати, це друга група тілесних ушкоджень, крововиливи у м`які тканини, гематома лівого плеча і синці поверхні грудної клітини, тут чітко можна сказати, що ця група тілесних ушкоджень утворилася від предметів з видовженою формою, з достатньою силою для їх утворення. Усі інші тілесні ушкодження не можна чітко виділити і сказати безпосередньо, що нанесені прутом або кулаком (рука, яка зжата у кулак). Є предмет з обмеженою контактуючою поверхнею, під його характеристику може підпадати і рука людини зжата у кулак і арматура, нога у взутті людини, і все, що завгодно, це предмети з обмеженою поверхнею, перша група у які входять рани, синці, гематоми голови, це не тільки зовнішні тілесні ушкодження, а і комплекс внутрішніх тілесних ушкоджень, після отримання травми, тому вони об`єднуються у закриту черепно- мозкову травму з крововиливами, зовнішніми і внутрішніми ушкодженнями. Субарахноїдальний крововилив це крововилив під м`яку мозкову оболонку і він не завжди супроводжується наявністю крові. Весь масштаб ушкоджень діагностують у лікарні, остаточно іде судово медичний розтин, де чітко прописуються ушкодження які малися у ОСОБА_16 , і у висновках протиріч не має. Судово медичний експерт оцінює матеріали кримінального провадження у яких знаходяться результати розтину, медична документація, та робить свої висновки на основі вивчення наданих документів з урахуванням усіх експертиз. Оцінювати попередні експертизи у компетенцію експерта не входить. Морфолочічні характеристики тілесних ушкоджень дозволяють експерту падати суду свою думку і розмежувати механізми отримання тілесних ушкоджень і розділити на дві групи по тій простій причині, що на грудній клітині, на лівій руці, правій задній поверхні грудної клітки є тілесні ушкодження для дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми. Ці морфолочічні характеристики підпадають під дію і вона описані не по фотографіях, а по висновку експерта № 068 та додатково долучених фотознімках. Експерт зазначила, що у експертизі де могла виділила другу групу тілесних ушкоджень, які могли утворитися, бо вони мають певну морфологічну характеристику, але більш точно сказати не може. У металевих прутів подібна характеристика з тілесними ушкодженнями, які мають видовжену форму. Усього ОСОБА_16 було нанесено не меншу 17 ударів, але в одну і ту саму ділянку можуть діяти декілька разів. Щоб встановити предмет, яким наносились удари повинна бути їх масштабна фотозйомка не такої якості як наведено, потерпілий сам себе фотографував. Фото не були зроблені відповідним чином. Також не існує методів встановлення сили удару, оскільки це залежить від особливостей організму потерпілого та сили удару особи, яка наносить ці удари. Індивідуальних особливостей у нанесенні удару і яким предметом не має. Від другої групи предметів зазначених у експертизі такі наслідки настати не могли. Інші фактори на причину смерті ОСОБА_16 подіяти не могли, крововиливи, це як наслідки травми. Дана черепно-мозкова травма розвивалась поступово, період часу останній прожив. З моменту нанесення тілесних ушкоджень пройшло п`ять діб, тому пункція може крові і не виявити, масштаб черепно мозкової травми наростав, це не лікарська недбалість.

Також судом безпосередньо були дослідженні матеріали кримінального провадження.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.06.2017, проведеного на ділянці дороги між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , між подвір`ями № 4 та № 10 мається дорога (завулок), що примикає до головної дороги вул. Герасименка. По ліву сторону від дороги завулку у напрямку від головної дороги вул. Герасименка знаходиться бокова сторона подвір`я № 10, на якому від дороги завулок примикає гараж та присадибна ділянка. Присадибна ділянка відмежована від дороги дерев`яним парканом висотою до 1,3 м. В деяких місцях паркан відсутній. З правої сторони примикає подвір`я будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_15 . Подвір`я огороджене дерев`яним парканом висотою 1,8 м. За парканом знаходиться будинок, далі гараж. Ворота гаража виходять до дороги. На асфальтовій ділянці між воротами та дорогою знаходиться автомобіль ІЖ «Москвич» - пікап сірого кольору. На дорожньому покритті дороги навпроти воріт гаража на відстані 3,6 м від гаража виявлено окуляри зі слідами деформації (том 2, а.с. 63-69).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.06.2017, проведеного на підставі повідомлення про смерть ОСОБА_15 у приміщенні реанімаційного відділення Пирятинської ЦРЛ, на момент огляду у відділенні на ліжку при вході знаходився труп ОСОБА_15 . На тілі трупа візуально виявлено тілесні ушкодження: рана лівої надбрівної дуги, садна тулуба зліва, садна обох передпліч (том 2, а.с. 83-90).

Відповідно до висновку експерта № 068 смерть ОСОБА_15 настала від нападу з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкодження. Безпосередньої причиною смерті явились крововиливи в речовину головного мозку. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_15 встановлено тілесні ушкодження у вигляді ран чола зліва з кровопідтіками, кровопідтіків орбіти лівого ока, кровопідтіку нижньої повіки правого ока та вилиці, кровопідтіку спинки носу, края реберної дуги зліва та справа, проекцій 8-9 ребер справа, передньої поверхні лівого колінного суглобу, садна лівої ступні, осадненого кровопідтіку правого передпліччя, кровопідтіку правого ліктьового суглобу і лівого передпліччя, кровопідтіку лівого передпліччя та зап`ястку з поверхневою раною та осадженням і уламковим переломом лівої ліктьової кістки в нижній третині, гематоми лівого плечового суглобу та плеча, гематом 5-8 ребер зліва, кровопідтіку спини зліва та справа, субарахноїдального крововиливу чолових долей головного мозку і крововиливу в речовину головного мозку та в продовгуватий мозок, перелому 9-го ребра зліва, перелому 10-11 ребер зліва з кровопідтіками і гематомами, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо у вищевказаний строк та обставинах і безпосередньо передуючих госпіталізації та за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Частина тілесних ушкоджень, найбільш значна, могла бути отримана внаслідок нанесення ударів, в тому числі металевим прутом з вказаними у постанові параметрами та уточнено їх розмір у судовому засіданні (обвинуваченим не заперечувалося). Власноручно ОСОБА_15 могло бути нанесено лише незначна частина ушкоджень у вигляді кровопідтіків та саден виступаючих поверхонь тіла. При падінні з положення стоячи на тверду поверхню ОСОБА_15 міг отримати лише незначну частину ушкоджень у вигляді саден та кровопідтіків виступаючих поверхонь тіла. В крові ОСОБА_15 спирти не виявлено (том 2 а.с. 174-180).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.06.2017, проведеного за участю ОСОБА_10 , на АДРЕСА_2 , де вона проживала з чоловіком, показала місце, де вона збиралася знімати білизну. Далі показала, що почувши крики сусіда ОСОБА_3 вона підійшла до паркану, та ставши на дерев`яний пеньок, виглянула через паркан. Показала місце, де знаходилися біля її гаражу її чоловік ОСОБА_15 та сусід ОСОБА_3 . ОСОБА_10 показала, що під час сварки ОСОБА_15 знаходився спиною до воріт гаража, а ОСОБА_3 знаходився обличчям до нього, а спиною до свого господарства. У правій руці ОСОБА_3 тримав металевий прут. Як показала ОСОБА_10 їх сусід ОСОБА_3 металевим прутом наніс не менше двох ударів у голову її чоловіка, при цьому показала, на статисту що ОСОБА_3 наніс ці удари справа наліво в ділянку лівої брови. Також наніс удар металевим прутом по голові її чоловіка, при цьому показала на статисту механізм нанесення цього удару: зліва направо в ділянку лівої брови. Ліва рука ОСОБА_15 була звішена та трималася перед собою, а права рука прикривала праву частину обличчя. ОСОБА_10 пояснила, що із того місця, де вона стояла та дивилася, то її чоловік та ОСОБА_3 знаходилися збоку до неї, а не зі спини. Застала вона не початок бійки, а вже її продовження, тому не може вказати чи наносив ОСОБА_3 удари в інші ділянки тіла, окрім голови. Металевий прут ОСОБА_3 потім забрав із собою (том 2 а.с. 128-138).

Відповідно до висновку експерта № 068-Д покази під експертного свідка ОСОБА_10 , дані нею в ході слідчого експерименту, відповідають даним судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 в частині механізму та локалізації нанесення останньому тілесних ушкоджень в ділянку чола зліва, так як інших ушкоджень вона не бачила у зв`язку зі спостеріганням фрагменту сварки (том 2 а.с. 139). Крім того, надані показання ОСОБА_10 підтверджуються висновком експертизи № 147/20 та поясненнями експерта ОСОБА_42 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.06.2017 по АДРЕСА_1 , з фасадної сторони домоволодіння огороджене металевим парканом. З цієї сторони на подвір`я виходять металеві ворота та хвіртка. Біля тильної стінки будинку з південної сторони виявлено металевий прут, схожий на фрагмент арматури (том 2, а.с. 71-78).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.06.2017, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 біля подвір`я будинку АДРЕСА_3 , останній показав, що 23.06.2017 о 13 годині він приїхав додому і побачив, що на вулиці біля свого гаража знаходився сусід ОСОБА_15 та збирався фарбувати свій автомобіль на вулиці. ОСОБА_3 підійшов та сказав ОСОБА_15 , щоб він не фарбував автомобіль на вулиці, адже фарба буде розпилюватися на город ОСОБА_3 , де ростуть культури. У відповідь ОСОБА_15 відреагував агресивно і став його нецензурно лаяти. ОСОБА_3 вирішив записати все на відео, але коли він дістав мобільний телефон, ОСОБА_15 вийшов з-за автомобіля з монтировкою у руці та наніс нею удар у напрямку голови ОСОБА_3 . ОСОБА_3 встиг закритися від удару лівою рукою і удар монтировкою прийшовся по передпліччю руки. ОСОБА_3 наніс ОСОБА_15 удар кулаком по обличчю. ОСОБА_15 йшов до нього та знову намагався нанести удари ОСОБА_3 , а останній став відступати у свій двір. Зайшовши на межу свого городу, ОСОБА_3 помітив металевий прут, який був вкопаний в землю. Він вийняв прут з землі і в цей час ОСОБА_15 наніс йому удари монтировкою по спині. Щоб захиститись від ОСОБА_15 він наніс йому прутом два удари. Після цього останній упав, а він пішов додому, металевий прут залишив у своєму дворі. ОСОБА_3 вказав де знаходився ОСОБА_15 під час сварки, де знаходився він сам під час сварки, де саме на дорозі та яким чином ОСОБА_15 наніс йому удар монтировкою в область лівого ліктьового суглобу, як саме та в якому взаємоположенні він наніс удар кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_15 , де він знайшов металевий прут, який дістав з землі та яким потім наносив удари ОСОБА_15 , як ОСОБА_15 , наніс йому удар монтировкою, тримаючи її в правій руці, в ліву ділянку спини, коли він нагнувся, щоб взяти металевий прут, як саме він наніс близько двоблокових ударів металевим прутом, тримаючи його в правій руці, в область голови та лівої ділянки тулуба ОСОБА_15 . Після цього ОСОБА_3 показав як саме ОСОБА_15 упав на правий бік на праву руку після отримання ударів. Уточнив, що не пам`ятає чітко перебігу подій і не може точно стверджувати, що наніс лише три показані ним удари ОСОБА_15 (том 2 а.с. 193-196).

Згідно висновку експерта № 081 від 30.06.2017 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді гіперемії зі зчісуванням епідермісу внутрішньої поверхні правого передпліччя, що утворилися від дії тупого предмета з жорсткою поверхнею в строк близько 2-3 доби до моменту огляду та кровопідтіку з осадженням внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу, що утворився можливо в строк та обставинах і положенні вказаних у постанові та під експертним власне від дії тупого твердого подовгувастого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму і за ступенем тяжкості відноситься до легкого ступеню тілесних ушкоджень. Вказане тілесне ушкодження у вигляді осадженого кровопідтіку внутрішньої поверхні лівого ліктьового суглобу не є характерним для самозахисту. Нанесення ушкоджень власноручно ОСОБА_3 можливе (т. 2, а.с. 125-126).

Відповідно до висновків експерта № 203 та № 204 при судуво-медичних експертизах металевого прута довжиною 66,0 см та металевого прута довжиною 85,6 см (слідчим зазначено 79,0 см) відповідно, крові не виявлено, знайдені без`ядерні епітеліальні клітини, непридатні для цитологічного дослідження (т. 2, а.с. 96-98, 99-101).

За клопотання захисників обвинуваченого було призначено комісійну судову медичну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА.

Згідно висновку проведеної комісійної експертизи № 110 від 14.08.2018 (том 3 а.с. 67-76) вбачається: смерть ОСОБА_15 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами у стовбур головного мозку в речовину півкуль головного мозку та під його оболонки, про що свідчить комплекс макро- і мікроскопічних змін: наявність ран м`яких тканин у лобній ділянці зліва (над лівою бровою). Крововиливів у м`які тканини обличчя, крововиливів під м`які мозкові оболонки у проекції лобних долей головного мозку по верхніх та міжпівкульних поверхнях, крововиливів у продовгуватий мозок та основу бічних шлуночків. ОСОБА_15 зажиттєво були заподіяні тілесні ушкодження, які умовно можна поділити на групи:

А) закрита черепно-мозкова травма: забій речовини головного мозку, крововиливи у речовину головного мозку у ділянці півкуль та у стовбур головного мозку (продовгуватий мозок), в ділянці основи бічних шлуночків, крововиливи під м`які мозкові оболонки по верхньо-міжпівкульній поверхні лобних долей обох півкуль головного мозку (більше зліва), рани та крововиливи м`яких тканин обличчя, які утворилися не менш як від 2-кратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми.

Оскільки кожне із виявлених на обличчі потерпілого тілесних ушкоджень могло супроводжуватись травматизацією головного мозку, то вони можуть бути оцінені відносно живої особи лише у своїй сукупності як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Б) закриті переломи 9-10-11 ребер зліва з крововиливами у м`які тканини, які утворилися внаслідок ударної дії у вказану анатомічну ділянку тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, і відносно живої особи носять ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

В) закритий уламковий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з поверхневою раною м`яких тканин та крововиливом у м`які тканини, який міг утворитися від однократної дії у вказану ділянку тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею і по відношенню до живої особи може бути кваліфіковане як ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я.

Г) гематома м`яких тканин лівого плечового суглобу та верхньої кінцівки, яка утворилась від дії тупого (их) предмету (ів) чи при ударі об такий, і у живої особи відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Д) крововиливи у м`які тканини в ділянці грудної клітини по її передній поверхні та зліва по задній поверхні верхніх, в ділянці верхніх кінцівок, садна шкіри лівої ступні, правого передпліччя, які утворилися не менш як від 10-кратної ударної дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею видовженої форми, і як у своїй сукупності, так і кожне окремо відносно живої особи носять ознаки легких тілесних ушкоджень.

Е) крововилив у м`які тканини лівого колінного суглобу, який утворився від дії тупого предмету чи при ударі об такий, в тому числі внаслідок падіння на площині, і може бути оцінене як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Тілесні ушкодження в ділянці правого і лівого передпліччя (тілесні ушкодження групи В та частково з групи Д) могли утворитися під час захисту руками від ударів.

За своїми морфологічними характеристиками усі виявлені тілесні ушкодження не суперечать даті подій 23.06.2017.

Між отриманою ОСОБА_15 черепно-мозковою травмою та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Розміщення потерпілого та нападника відносно один одного під час заподіяння тілесних ушкоджень, вірогідніше за все, змінювалося (т. 3, а.с. 67-76).

Висновок комісійної експертизи деталізує висновок судово-медичної експертизи № 068, більш повно розкриває механізми утворення. Жодним чином не дає підстави вважати, що висновок експерта № 068 є неправильним, необ`єктивним чи недостовірним.

Посилання у висновках експертиз № 068 і № 110 на висновки судово-гістологічної експертизи є правильною, оскільки це є невід`ємною частиною медичної експертизи, її призначення та проведення не порушують норми законодавства.

У процесі розгляду кримінального провадження, у сторони захисту виникли сумніви щодо повноти та об`єктивності здобутих та наданих на досудовому слідстві та під час судового розгляду висновків судово-медичної експертизи № 068 від 28.06.2017 та комісійної судово-медичної експертизи № 110 від 14.08.2018, оскільки вказана комісійна експертиза була виконана без урахування експертами амбулаторної картки ОСОБА_15 , рентгенограми черепа, ОГК, результатів ЕКГ від 23.06.2017 та 25.06.2017, результатів імунологічної та медико-криміналістичної судово-медичних експертиз металевих предметів, так як вони не були надані. По цій причині експерти не змогли надати відповідь на питання: «Чи маються у ОСОБА_15 тілесні ушкодження, характерні для заподіяння металевим прутом довжиною 66 см та діаметром 12 мм чи прутом довжиною 79 см та діаметром 12 мм нанесення рукою чи ногами?». А результати медико-криміналістичної експертизи не надані експертам по тій причині, що вони відсутні взагалі, оскільки така експертиза не проводилася. Яким знаряддям спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_15 не встановлено.
При постановленні ухвали від 26.02.2020 судом було частково задоволено клопотання захисника в частині поставлених на вирішення експерта питань, виключивши заявлене захисником питання щодо взаємного розташування ОСОБА_15 та ОСОБА_3 в момент заподіяння шкоди, оскільки таке вже було у достатній мірі досліджено при проведенні попередніх експертиз.
Ухвалою суду від 26.02.2020 частково задоволено клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 та призначено по справі комплексну комісійну судово-медичну та медико-криміналістичну експертизу, проведення якої було доручено експертам обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я Полтавської ОДА та Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.
Однак, від Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса надійшло повідомлення про те, що у Полтавському відділенні ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса відсутні спеціалісти для проведення комплексної судово-медичної та медико-криміналістичної експертизи.
У судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_13 було заявлено клопотання про повторне призначення експертизи та доручення її проведення іншому експертному центру Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України». При цьому не змінювати питання, поставленні на вирішення експерту ухвалою суду від 26.02.2020.

Відповідно до висновку експертів № 147/20 від 10.08.2020 (том 4 а.с. 159-211) на основі даних матеріалів справи, медичної документації на ім`я ОСОБА_15 враховуючи відомі обставини та відповідаючи на питання, комісія прийшла до наступних підсумків: 1-4. Враховуючи дані судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_15 («Висновок експерта» № 68), судово-медичної експертизи гістологічних препаратів, проведеної в ході даної експертизи («Висновок експерта» №66/20) та медичної документації на його ім`я (Медична картка стаціонарного хворого Пирятинської ЦРЛ №2570/169) - у гр. ОСОБА_15 мали місце тілесні ушкодження, які за механізмом утворення можна поділити на наступні групи:

закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки, речовину головного мозку; рани та крововиливи м`яких тканин голови; синці, садна тулуба і кінцівок - утворилися не менш як від одинадцятиразової дії тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення у морфологічній характеристиці тілесних ушкоджень, що не дозволяє більш повно визначити механізм їх утворення. Травмуючий(-і) фактор(-І) діяв(-ли) з силою, достатньою для утворення вищезазначених тілесних ушкоджень;

переломи 9-10-11 ребер зліва та уламковий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з крововиливами у м`які тканини; гематома м`яких тканин лівого плеча; синці передньої поверхні грудної клітки утворилися не менш як від шестиразової дії тупого (-их) предмету (-ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, що мав(-ли) видовжену форму та діяв(-ли) з великою силою, достатньою для утворення переломів кісток скелету. Враховуючи вищезазначене, можливість утворення тілесних ушкоджень цієї групи від дії «металевими прутами довжиною 70,6 см (діаметром 12 мм) та довжиною 85,6 м (діаметром 12 мм)» не виключається.
Також у судовому засіданні були дослідженні та проведено виміри двох металевих прута хибний, вилучений органами поліції та наданий обвинуваченим, яким він наносив удари. Обидва металевих прути обвинувачений упізнав та вказав, що обидва раніше перебували на городі.

Сторона захисту стверджує, що в даному випадку мала місце необхідна оборона, обвинувачений захищався, оскільки ОСОБА_15 напав на нього першим.

Однак з такою позицією захисту суд не погоджується з наступних підстав.
Положеннями ч. 1 ст. 36 КК України визначено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно з частиною 3 статті 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених ст.ст. 118, 124 КК України.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому, такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Отже, право на необхідну оборону виникає лише за наявності певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України такою підставою є лише вчинення особою суспільно-небезпечного посягання.
Пояснення сторони захисту дублюється поясненнями свідків (наданими ж зі слів обвинуваченого), які являються водночас матір`ю та дружиною обвинуваченого, відповідно до яких ОСОБА_3 захищався, оскільки ОСОБА_15 нападав на нього з приладом для монтування. Такі твердження заперечуються іншими наявними в справі доказами протоколом огляду місця події, в якому відсутні будь-які відомості про наявність на місці події такого приладу, заперечуються поясненнями свідків сторони захисту, та не підтверджуються іншими свідками, які проживають на цій же вулиці. Крім того, будь-яких тілесних ушкоджень на спині ОСОБА_17 експертом також не виявлено. А тому такі показання свідків суд бере під сумнів та не бере до уваги.

Також, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_33 про те, що обвинувачений захищався, оскільки безпосереднім свідком подій вона не була, давала пояснення зі слів іншого свідка, який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показів, таких пояснень суду не надала.

Проте, висновок комісійної експертизи містить дані про те, що частина тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_15 могли утворитися при захисті.

Крім того, про бажання спричинити шкоду потерпілому також свідчить кількість спричинених ударів обвинуваченим, їх сімнадцять, встановлених експертизою № 147/20, що виключає необхідну оборону.

Ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і в прямій, і непрямій формі. Зокрема, непрямий умисел наявний тоді, якщо винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на певні обставини, які могли б його відвернути (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Верховний Суд України у справі № 5-25кс15 від 28 травня 2015 року зазначив, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
Об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України утворюють: 1) діяння (дія або бездіяльність); 2) наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і 3) причинний зв`язок між зазначеними діянням і наслідками.

Відповідно до ст. 121 тяжким тілесним ушкодженням є тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачений, наносячи удари в область голови повинен був розуміти, що голова є життєво важливим органом людини, потерпілий був немолодою людиною, тому свідомо припускав спричинення шкоди здоров`ю потерпілого.

Саме від дій ОСОБА_3 настали наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_15 , тому між діями обвинуваченого і наслідками, що настали існує прямий причинний зв`язок.

Показання обвинуваченого про те, що він не хотів, щоб в результаті його дій сталась смерть ОСОБА_15 не виключать кваліфікацій дій особи за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується виною у формі умислу (прямого чи не прямого). Ставлення винного до смерті потерпілого є необережним.

Так, вина ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, винуватість ОСОБА_3 є доведеною поза розумним сумнівом, такі його дії, необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує одну з головних цінностей демократичного суспільства: беззастережну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання. Європейський суд з прав людини в справі «Тайрер проти Великої Британії» №ECH-1978-S-002 встановив, що пан Тайрер у 15 років був визнаний винним у нападі в школі на старшокласників та заподіянні їм тілесних ушкоджень, за що його було засуджено до трьох ударів різкою. «Суд дійшов висновку, що з огляду на факти справи рівень страждань не був досягнутий, і, таким чином, покарання, покладене на пана ОСОБА_43 , не було «нелюдським» у значенні ст.3 конвенції. Між тим Суд вирішив, що в покаранні, якому було піддано заявника, елемент приниження досяг рівня, який дає підставу для визнання його таким, що принижує гідність, отже, порушує ст.3 конвенції. Кваліфікуючи поводження як таке, що принижує гідність, Суд виходить із того, що може бути відсутня ознака публічності. Інакше кажучи, поводження/покарання є таким, що принижує, навіть якщо жертву було принижено в її власних очах», ідеться в рішенні.

Безумовно, суворість покарання, що призначається винному, в кожній конкретній ситуації оцінюється ним. Проте, на погляд суду, подібні висловлювання позбавлені достатніх підстав, бо закон встановлює систему покарань за ступенем їх суворості незалежно від міри (розміру, строку) того або іншого виду покарання, а виходячи з загальновизнаної ієрархії цінностей, а також характеру й обсягу тих правообмежень, яких зазнає особа. Тому позбавлення волі буде більш суворим покаранням, ніж, обмеження волі. На підтвердження даної позиції можна послатися на конструкцію альтернативних санкцій статей Особливої частини КК, де покарання також розташовані за ступенем їх суворості, і при цьому більш м`яке покарання може бути встановлено на більш тривалий строк, ніж більш суворе покарання, яке у тій же санкції передбачене.

Згадані в конвенції фундаментальні вимоги щодо прав людини і основоположних свобод відображені й в національному законодавстві. Зокрема, в ч. 3 ст. 50 Кримінального кодексу зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

При вирішенні питання щодо виду та розміру призначення ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий, особу обвинуваченого.

Сторона захисту просить суд визнати як обставини, які пом`якшують покарання часткове відшкодування шкоди та каяття обвинуваченого.

Судом встановлено, що обвинуваченим частково відшкодовано матеріальну шкоду, він висловив жаль з приводу наслідків своїх дій, а тому суд вважає, що така поведінка ОСОБА_3 свідчить про розкаяння особи у вчиненому.

Судом встановлено, що, попри надання обвинуваченим пояснень щодо самозахисту, які не підтвердилися та були спростовані у судовому засіданні, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду. Крім того, достовірно знаючи, що органи досудового слідства вилучили не той речовий доказ (металевий прут), повідомив про це та надав металевий прут (арматуру), яким наносив удари потерпілому. А тому наявні підстави вважати, що він активно сприяв розкриттю злочину.

Суд також враховує, що обвинувачений має непонолітніх дітей, дружину та матір похилого віку, які перебувають на його утриманні.

Суд не вважає пом`якшувальною обставиною постійні конфлікти між померлим та обвинуваченим, оскільки ОСОБА_3 не був позбавлений можливості звернутися до органів поліції за захистом своїх прав у разі їх порушення. Викладене також спростовується постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 30.11.2017 по факту нанесення ОСОБА_44 тілесних ушкоджень ОСОБА_45 у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення (том 2 а.с. 237).

Проте, суд враховує, що причина конфлікту (псування городу хімічними речовинами) є суттєвою для обвинуваченого, оскільки це є засобом для існування його родини, а вирощенні на ньому продукти харчування вживатиме вся його родина.

Про це неодноразово вказувалося ОСОБА_16 , проте останній, цілком розуміючи наслідки своєї діяльності, продовжував займатися фарбуванням автомобілів поруч з подвір`ям та городом обвинуваченого.

Суд бере до уваги, що обвинувачений відшкодував частково потерпілим шкоду у розмірі 7000 грн, що також підтверджується поясненнями потерпілих та розпискою (том 2 а.с. 238).

Встановлюючи обставини, що пом`якшують покарання, суд ураховує як ті з них, що перелічені в ч. 1 ст. 66 КК України, так і ті, що визнаються судом такими на підставі ч. 2 ст. 66 КК України. Цей висновок базується на тому, що перелік обставин, які пом`якшують покарання та зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, не є вичерпним. Суд, проаналізувавши всі обставини справи та визнавши такими, що пом`якшують покарання, ті, які не зазначені в ч. 1 ст. 66 КК України, повинен їм надати належну правову оцінку, тобто врахувати всі у сукупності при обранні міри покарання та при застосуванні того чи іншого інституту, положення кримінального права. Тим паче жодних застережень з цього приводу ст. 69 КК не містить.

Тому суд визнає вказане вище як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, що відповідає положенням ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При визначенні обставин, що пом`якшують покарання, суд виходить з того, що наведений у ч. 1 ст. 66 КК України перелік таких обставин не є вичерпним, і суд може визнати пом`якшуючими інші обставини, не зазначені у вказаній матеріально-правовій нормі.
ОСОБА_3 є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, працює виконуючи роботи по найму, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає з матір`ю пенсійного віку, дружиною та двома неповнолітніми дітьми (том 2 а.с. 146-158, 196-198).

З огляду на те що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, його поведінку за період кримінального провадження, встановивши в судовому засіданні такі обставини, як каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілим, добровільна видача предмету злочину, а також те, що померлий цілком розуміючи наслідки своєї діяльності, про що йому неодноразово вказувалося, продовжував здійснювати свою діяльність, тим самим позбавляючи обвинуваченого та його родину такого засобу існування та харчування як самостійно вирощена продукція харчування, суд визнає ці обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого. Встановлені обставини свідчать про те, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення підсудному покарання більш м`якого, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

За змістом ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті), або перейти до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті за цей злочин.

В той же час, з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суспільно-негативну соціальну оцінку, враховуючи наслідки та усвідомлення їх особою, суд не вбачає за можливе виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, як і не вбачає підстав для застосування щодо нього вимог ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому суд приходить до висновку, що передбачене санкцією частини другої статті 121 КК України покарання буде занадто суворим, тому застосовуючи статтю 69 КК України, суд вважає за необхідне перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції частини другої статті 121 КК України та призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах строку, передбаченого статтею 61 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Визначаючи конкретний вид і міру (строк, розмір, суму) більш м`якого покарання, суд має виходити з мінімальних і максимальних його меж, установлених для цього виду покарання у відповідних нормах «Загальної частини» КК.

Відповідно до ст. 61 КК України обмеження волі це покарання, що полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обмеження волі належить до покарань, які є альтернативними позбавленню волі на певний строк.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає безальтернативний вид покарання позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Суд рахує, що призначення більш м`якого покарання є виправданим лише у двох випадках: а) коли санкція статті Особливої частини КК передбачає лише позбавлення волі як єдиний вид покарання; б) коли всі види покарань, передбачені санкцією з урахуванням їх характеру, строків та розміру, не відповідають характеру та ступеня суспільної небезпечності вчиненого злочину або призначення більш м`якого покарання за даний злочин, повинно допускатися лише у випадках, коли всі види покарань, передбачені санкцією, не можуть бути застосовані у зв`язку з їх надзвичайною суворістю.

Щодо вирішення позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні (ч. 2 ст. 127 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так, позивачами документально підтверджено витрати на лікування та поховання ОСОБА_15 (т. 1, а.с. 111-112).

Також суд враховує часткове відшкодування шкоди обвинуваченим у розмірі 7000 грн, а тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно положень ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею одною сім`єю.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до висновку соціально-психологічного дослідження № 08-08-17 Спілки фахівців соціологічних та психологічних досліджень потерпілій ОСОБА_10 була завдана моральна шкода внаслідок вчинення обвинуваченим злочинних дій у розмірі 125 мінімальних заробітних плат, що на день складення висновку становило 400000 грн. Однак, суд критично ставиться до наданого висновку та не може взяти його до уваги, оскільки на момент складання останнього у Спілці була відсутня ліцензія на проведення таких досліджень.
Однак, судом за результатами досліджених доказів у кримінальному провадженні встановлено, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 настала смерть чоловіка потерпілої ОСОБА_10 . У зв`язку зі смертю потерпіла зазнала душевних страждань. Її особистий психоемоційний стан приносить їй страждання.
З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнала потерпіла, пов`язаних з невідворотністю втрати чоловіка, істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини обвинуваченого та з огляду на вимоги розумності і справедливості суд вважає, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, потерпілою на підтвердження понесених нею витрат на проведення соціально-психологічного дослідження у розмірі 1500 грн надана квитанція (т. 1, а.с. 112), проте вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки судом не взято до уваги висновок.

Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.07.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 27.06.2017, а саме на металевий прут довжиною 66 см, діаметром 12 мм, який зберігається в камері схову речових доказів Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області (том 2 а.с. 81).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.07.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події 30.06.2017, а саме на металевий прут довжиною 79 см, діаметром 12 мм, який зберігається в камері схову речових доказів Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області (том 2 а.с. 113-115).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Оскільки у застосуванні арешту потреба відпала, суд уважає за можливе скасувати арешт з набранням вироку законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 було призначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який під час судового розгляду був замінений на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та строк дії якого на час постановлення вироку закінчився.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 285, 349, 373, 374 КПК України, с у д -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з дня прибуття його до установи відбування покарання, визначеною в порядку КВК України.

Арешт, накладений ухвалами Гребінківського районного суду Полтавської області від 19.07.2017 на металевий прут довжиною 66 см, діаметром 12 мм, та від 25.07.2017 на металевий прут довжиною 79 см, діаметром 12 мм, які зберігаються в камері схову речових доказів Пирятинського ВП Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області скасувати.

Речові докази по справі:

- металевий прут довжиною 66 см, діаметром 12 мм; металевий прут довжиною 79 см, діаметром 12 мм; зрізи волосся; зрізи нігтів; нитки стерильної марлі з нанесеними на них витяжками, що перебувають на зберіганні у кімнаті схову речових доказів Пирятинського ВП ГУНП в Полтавській області по вул. Зоряна, 7, м. Пирятин Полтавської області з набранням вироком законної сили знищити.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, які завдані внаслідок вчинення злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 у відшкодування завданої матеріальної шкоди 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 у відшкодування завданої моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривень.
В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Цивільний позивач по справі: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 18.01.1996.
Цивільний позивач по справі: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 21.11.2001.
Цивільний відповідач по справі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 08.06.2000, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Суддя Ю.О. Ощинська