Справа № 206/3721/20
Провадження № 1-кс/206/321/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ознайомившись із скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР,
ВСТАНОВИВ
17.08.2020 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР.
Ознайомившись із змістом даної скарги слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Так, скарга була подана в зв`язку із невнесенням посадовими особами Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за відповідною заявою ОСОБА_2 про вчинення злочину, за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 382 КК України, в порядку ст. 214 КПК України. 07.07.2020 ОСОБА_2 подала до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення дій, що місять ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України. Після подання заяви жодних дій, спрямованих на внесення наданих заявником відомостей до ЄРДР та здійснення досудового розслідування не вчинялося. Про це заявнику стало відомо 12 серпня 2020 року, коли заявник намагалася отримати витяг з ЄРДР, але їй повідомили про те, що відомості до ЄРДР не внесені, при цьому заявнику було надано повідомлення від 16.07.2020 № 45.4/4179, в якому вказано, що її заява була зареєстрована в ЖЄО за № 10739 та розглянута згідно Закону України «Про звернення громадян». Об`єктивних даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, здобуто не було. Рішення за заявою ОСОБА_2 було прийнято 16.07.2020, але про це їй стало відомо 12.08.2020, тому заявник у своїй заяві просила поновити їй строк на подання скарги, визнавши причину його пропуску поважною та зобов`язати Самарське ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області прийняти та невідкладно зареєструвати подану ОСОБА_2 заяву про вчинення злочину до ЄРДР та розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування у формі досудового слідства за вчинення дій, які мають ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Початок обчислення строку на оскарження залежить від предмета скарги: строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії, а строк оскарження інших рішень, дій або бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
Отже, при оскарженні бездіяльності, обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії (п. 5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»).

Так, заявник на підтвердження звернення до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області долучила копії наступних документів, а саме: заяву про вчинення кримінального правопорушення, яку отримано Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 07.07.2020.
На підтвердження бездіяльності Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заявником було надано копію відповіді від 16.07.2020, за змістом якого звернення ОСОБА_2 було розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян» та зазначено, що об`єктивних даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення здобуто не було, СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не вбачає підстав для внесення даної інформації до ЄРДР та провадження досудового слідства.
Також на підтвердження бездіяльності Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заявником було надано копію висновку від 13.07.2020 за змістом якого ЖЄО № 10739 від 07.07.2020 розглянуто, за результатами проведення перевірки відсутні підстави для внесення інформації до ЄРДР та провадження досудового слідства.
Так, заявник оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а тому строк на її оскарження починається з моменту вчинення такої бездіяльності.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Однак, як вбачається з матеріалів долучених до скарги, а також безпосередньо із самої скарги, 07.07.2020 Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області була отриманазаява ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення, про що свідчать долучені до скарги документи.
Таким чином, згідно ст. 214 КПК відповідні відомості повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 08.07.2020, отже строк бездіяльності необхідно обчислювати саме з 09.07.2020, тобто з дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим/прокурором відповідної дії.

Однак, як вбачається безпосередньо із самої скарги, остання була підписана подана до суду 17.08.2020, тобто з порушенням відповідного строку на оскарження, оскільки останній день для подання скарги на бездіяльність слідчого/прокурора сплив ще 20.07.2020 навіть з урахування того, що останній день подання скарги припадає на неробочий день 18.07.2020 та він відповідно припадає на наступний робочий, тобто 20.07.2020.
Інших доказів звернення ОСОБА_2 із заявою до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за результатом яких могло б бути оскарження дії чи бездіяльності щодо відповідних заяв, у передбачений законодавством строк, слідчому судді надано не було.
В той же час, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України питання про поновлення пропущеного строку передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України слідчий суддя вирішує лише за клопотанням чи заявою особи, яка звернулася зі скаргою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

ЄСПЛ зазначає, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року).

Зі змісту пункту 52 рішення у справі «Пономарьов проти України» вбачається, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд.

Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак, вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

Однак, заявник ОСОБА_2 взагалі не зазначила ані у скарзі, ані в заяві/клопотанні про поновлення пропущеного строку причини несвоєчасного подання скарги. та взагалі ніяким чином не обґрунтувала необхідність поновлення строку та причини його пропуску.

Окрім цього, заявником не долучено жодного документа, який підтверджував би той факт, що ОСОБА_2 лише 12.08.2020 дізналася про рішення, яке було прийнято за її заявою 16.07.2020.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність окремих письмових заяв/клопотань про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя приходить до висновку, що при зверненні до суду із даною скаргою, було пропущено передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України, строк на оскарження бездіяльності органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в зв`язку із чим, скарга підлягає поверненню.

В свою чергу, слідчий суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 113, 115, 116, 117, 214, 303-307, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР - повернути.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1