УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яка полягає у невиконанні дій у встановлений КПК строк, в рамках кримінального провадження №0001708 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачене ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яка полягає у невиконанні дій у встановлений КПК строк, в рамках кримінального провадження №0001708 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачене ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296 КК України.

Свою скаргу ОСОБА_3 мотивує тим, що слідчим ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування криимінального провадження №0001708 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачене ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження, 25.09.2020 року заступником начальника ГУНП у Вінницькій області начальником слідчого управління ОСОБА_6 було надано письмові вказівки, які слідчим не виконані, що й стало підставою для звернення до слідчого судді з вказною скаргою, у якій ОСОБА_3 просить зобовязати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, визнати його дружину - ОСОБА_7 потерпілдою у вказаному кримінальному провадженні, так як злочин вчинявся проти неї, а також виконати вказівки керівника органу досудового розслідування, та вжити інші необхідні слідчі дії спрямовані на всебічне, повне та обєктивне досудове розслідування у вказаному кримінальному у провадженні.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В ході розгляду скарги ОСОБА_3 , слідчим суддею встановлено, що слідчим СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001708 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачене ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296 КК України.
ОСОБА_3 визнано потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
15.12.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого, у якій просить зобовязати слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, визнати його дружину - ОСОБА_7 потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, так як злочин вчинявся проти неї, а також виконати вказівки керівника органу досудового розслідування, та вжити інші необхідні слідчі дії спрямовані на всебічне, повне та обєктивне досудове розслідування у вказаному кримінальному у провадженні.
Заслухавши думку учасників розгляду скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги не підлягають задоволенню з врахуванням наступного.
Так, з матеріалів скарги, а також з пояснень ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні, слідує, що дружина останнього - ОСОБА_7 не зверталася до слідчого з заявою про визнання її потерпілою, оскільки вважає, що слідчий одразу після реєстрації заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, зобов`язаний визнати її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.
Визначаючись щодо обґрунтованості вимог скарги щодо визнання ОСОБА_7 потерпілою у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, закріплений частиною першою статті 303 КПК України.

Відповідно до пунктів 1 та 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

- бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк;

- рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як зазначено вище та встановлено судом, ОСОБА_7 не зверталася до слідчого з заявою про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Положеннями частини першої статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з частиною другою статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до частини третьої статті 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 55 КПК України потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, зі змісту статті 55 КПК України слідує висновок, що пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого вручається особі, яка набула статусу потерпілого, тобто особі, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим, посилання ОСОБА_3 на те, що його дружина ОСОБА_7 являється потерпілою у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини другої статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Так, з заявою про вчинений злочин звернувся саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_8 .

Згідно з частиною п`ятою статті 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу наведенех норм закону слідує висновок про те, що саме по собі не винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК, за відсутності звернення особи про визнання її потерпілою, не свідчить про автоматичне набуття заявником статусу потерпілої у кримінальному провадженні особи, оскільки ключовим елементом необхідним для винникнення у особи прав і обов`язків потерпілого є завдання цій особі кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як уже зазначалося вище, відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Обґрунтовуючи скаргу про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_7 потерпілою, ОСОБА_3 не наводить жодних доводів про завдання його дружині моральної, матеріальної та фізичної шкоди та не надає жодних доказів завдання їй такої шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, саме лише посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_7 завдана моральна, фізична та матеріальна шкода вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, без надання належних доказів завдання такої шкоди, не може прийматися до уваги, оскільки такі посилання не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Щодо решти вимог скарги, зокрема щодо зобовязання слідчого виконати вказівки керівника органу досудового розслідування, а також інші необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне та обєктивне досудове розгслдіування кримінального провадження, слідчий суддя вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Згідно ст. 303 КК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

2. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

3. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

В свою чергу відповідно до вимог п.18 ст.3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є насамперед здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування. Наступне, відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України). Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб суд, слідчий суддя вирішують питання. Таким чином, слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами.

Враховуючи те, що ст.. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана ОСОБА_3 бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні вказівок керівника органу досудового розслідування, не є предметом розгляду в розумінні ст. 303 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вимоги скарги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яка полягає у невиконанні дій у встановлений КПК строк, в рамках кримінального провадження №0001708 від 22.12.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачене ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 15, ч.2 ст.194, ч.4 ст.296 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя