Провадження № 1-кп/521/1411/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 23.08.2020 року за № 0000903, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Антрацит Луганської області, не працює, не одружений, не судимий, безпритульний,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 23.08.2020 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, знаходячись на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, взяв на подвір`ї вказаного будинку кувалду, якою завдав ОСОБА_6 не менше двох ударів в область голови, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середньої тяжкості, вдавленого перелому склепіння черепа (лобної кістки зліва, лівої скроневої кістки), забійну рану лобно-скроневої області зліва, забійну рану тім`яної та потиличної областей справа, непроникаючу в порожнину черепа, в результаті чого потерпілий втратив свідомість.

Як встановлено в результаті судового розгляду, вина ОСОБА_4 в інкримінованому злочині повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
- Так, всудовому засіданні ОСОБА_4 не надавав покази по суті обвинувачення, але повідомив, що дружина потерпілого його прихистила, давала їжу, а потерпілий, навпаки, його виганяв. Тому він відчував до потерпілого неприязнь. У день, коли відбувалися події, він прийшов у двір потерпілого вранці.

- Потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинувачений ОСОБА_7 весною 2020 року бродяжив біля церкви. Його дружина ОСОБА_8 як прихожанка церкви кілька разів із співчуття приводила ОСОБА_7 додому, щоб нагодувати. ОСОБА_7 представлявся їм як ОСОБА_9 , його справжнього імені вони не знали. Він не справляв враження особи з психічними відхиленнями. ОСОБА_7 у них не проживав, але кілька разів з дозволу дружини ночував у підсобному приміщенні, іноді надавав допомогу по господарству. Одного разу, повернувшись додому з відрядження, він виявив, що ОСОБА_7 самовільно зайшов у його домоволодіння, вживав їжу, при цьому дружини і дітей вдома не було. Він видворив ОСОБА_7 і заборонив з`являтися у них вдома. 23.08.2020 року вранці він вийшов з будинку у двір, направився до городу та, обернувшись, побачив у дворі ОСОБА_7 , який кинувся на нього з лопатою. Він відбив лопату, тоді ОСОБА_7 одразу наніс йому удар кувалдою по голові, від чого він втратив свідомість. У подальшому лікарями було виявлено кілька ран у нього на голові, тому він вважає, що ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів. В цей час з будинку вийшла дружина, стала кричати. Біля сусіднього будинку стояв автомобіль швидкої допомоги, звідти прибігли люди і допомогли затримати обвинуваченого. Цим же автомобілем швидкої допомоги він (потерпілий) був доставлений у лікарню. Зазначив, що кувалди (молотки) постійно знаходилися у дворі домоволодіння, біля входу на город. Калитка, що веде у двір, на ніч закривається ключем, але ОСОБА_7 знав місце, де зберігається ключ, та міг самостійно відчинити.
- За результатами судово-медичної експертизи № 2313 у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, що складають єдиний комплекс черепно-мозкової травми та оцінюються у сукупності: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку середньої тяжкості, вдавлений перелом склепіння черепа (лобної кістки зліва, лівої скроневої кістки), забійна рана лобно-скроневої кістки зліва, забійні рани тім`яної та потиличної областей справа, непроникаючі в порожнину черепа. Зазначені тілесні ушкодження могли бути заподіяні 23.08.2020 року та утворилися від дії тупих предметів, дія яких була спрямована у місця ушкоджень (т. 2 ар. 75-77).
- В ході огляду місця події домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 неподалік від входу в будинок виявлена кувалда з дерев`яним руків`ям, зі слідами речовини бурого кольору; шатни зі слідами речовини бурого кольору, що належать обвинуваченому; у дворі на ґрунті виявлені сліди речовини бурого кольору (протокол огляду місця події т. 2 ар. 8-17).
- При проведенні огляду житла потерпілого за вказаною адресою вилучено кувалду з дерев`яним руків`ям (протокол огляду місця події т. 2 ар. 32-35).
- За результатами судово-медичної імунологічної експертизи № 938 встановлено, що у змивах речовини, вилучених на місці події, виявлено кров, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_6 (т. 2 ар. 41-43).
- На підставі висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 891 встановлено групову належність крові обвинуваченого (т. 2 ар. 45-46).
- Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 896 на ручках двох кувалд, вилучених з місця події виявлені сліди потових виділень, які могли походити від обвинуваченого. На металевих частинах та на ручках двох кувалд знайдена кров, що могла походити від потерпілого ОСОБА_6 (т. 2 ар. 48-52).
- Відповідно до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 412 на лівій бічній поверхні металевої частини кувалди виявлено 3 плями крові, механізм утворення яких не встановлено. На лівій бічній поверхні іншої кувалди, на нижній поверхні металевої частини справа та зліва, а також на бічній поверхні рукояті біля проушини виявлені бризки крові, які могли утворитися при попаданні дрібних частинок речовини (т. 2 ар. 54-61).
- Відповідно до висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 1016 на вилучених в ході огляду місця події джинсових брюках, що належить обвинуваченому, виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_6 (т. 2 ар. 63-66).
- Відповідно до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 407 в результаті дослідження брюк обвинуваченого ОСОБА_4 , вилучених з місця події, встановлено: на передній поверхні розташовані рясні ділянки просочення тканини кров`ю, а також бризки крові, які утворилися при падінні частинок речовини; по периферії ділянок просочення та на задніх поверхнях брюк по всій довжині розташовані помарки крові, які утворилися в результаті динамічного контактування. Експертом не виключається можливість того, що під час спричинення тілесних ушкоджень обвинувачений по відношенню до потерпілого був звернений передньою поверхнею тіла (т. 2 ар. 68-73).
- Під час пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_6 і його дружина свідок ОСОБА_8 впізнали за рисами обличчя ОСОБА_4 як особу, якою спричинено тілесні ушкодження потерпілому (т. 2 ар. 23-28).
- Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 431 від 15.09.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 на період, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, і на теперішній час на будь-яке хронічне психічне захворювання не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності або у іншому хворобливому стані психіки не перебував. Виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що за ступенем виразності та впливу на його вольові і критичні функції не настільки виражені, обмежують, але не позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем відбування покарання (т. 2 ар. 78-84).
На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що він не судимий, є безпритульною особою і отримує соціальні послуги від благодійного фонду (посвідчення том 2 ар. 22), паспорт громадянина України не отримував (т. 2 ар. 94), не має сім`ї і стійких соціальних зв`язків, не працює, займається жебрацтвом. При цьому, згідно з даними медичного обстеження, він має стабільний стан здоров`я, без патологічних змін (довідка від 30.09.2020 року т. 2 ар. 85).
В ході досудового розслідування обвинувачений приховував справжні відомості щодо себе, тому спочатку особа обвинуваченого була встановлена органом досудового розслідування з його слів як ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому особа обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була встановлена відповідно до криміналістичного дактилоскопічного обліку АДІС «Дакто 2000» (т. 2 ар. 86). Його дактилокарти заповнювались при поставленні на облік 24.04.2009 року Антрацитівським МВ ГУМВС України у Луганській області як неповнолітнього, що пішов із сім`ї та був розшуканий (т. 2 ар. 92).
За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалося. Відділом РАЦС Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області було видано свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 ар. 88-89).
Відповідно до вимог ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні їй покарання за вчинений злочин і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно з вимогами цієї норми кримінального закону та роз`ясненнями, які містяться в п.п. 6,8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин учинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляє обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховує його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання, яка надається при засудженні особи до позбавлення волі медичною службою кримінально-виконавчих установ.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує психічний стан (обмежену осудність) обвинуваченого як обставину, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує, що ним вчинено тяжкий злочин, особу винного, відомості щодо якого викладені у вироку вище, наявність пом`якшуючої покарання обставини у вигляді обмеженої осудності, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а тому вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України. У відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги висновок судово-психіатричної експертизи, відповідно до приписів ст.ст. 20, 93, 94 КК України суд приймає рішення про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 23.08.2020 року (т. 2 ар. 19-20), строк його попереднього ув`язнення слід обчислювати з цієї дати до дня набрання вироком законної сили та зарахувати до строку відбутого покарання відповідно до положень ст. 72 КК України.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.08.2020, 28.08.2020 року на речові докази, підлягає скасуванню (т. 2 ар. 36-39).
У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речові докази, що зберігаються в Хмельницькому ВП Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області, необхідно: штани знищити, 2 кувалди повернути потерпілому (т. 2 ар. 95-100, 104).
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.
На підставі ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбування ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до положень ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 23.08.2020 року до набрання вироком законної сили із співвідношення: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року, 28.08.2020 року, на речові докази штани, 2 кувалди.
Майном, що зберігається у Хмельницькому ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, розпорядитись наступним чином: штани знищити, 2 кувалди повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1