УХВАЛА
іменем України
Справа № 126/2696/20

Провадження № 1-кс/126/809/2020

"09" грудня 2020 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000531 від 04.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ :
До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000531 від 04.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання заступник начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області вказує, що 03.12.2020, в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , який являється батьком її покійного чоловіка - ОСОБА_6 , на власному автомобілі VOLKSWAGEN Caddy, спільно з своїм сином ОСОБА_7 , приїхали до домоволодіння ОСОБА_5 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 . Ввійшовши до середини будинку, ОСОБА_4 , перебуваючи в коридорі житлового будинку, використовуючи дерев`яну палицю, яку вона принесла з собою, стала наносити нею удари потерпілому в область тулуба та обох рук, при цьому висловлюючи вимогу передачі грошових коштів в сумі 70000 грн. за виконання останнім неіснуючого зобов`язання. Під час висловлювання даної вимоги ОСОБА_4 застосовувала словесну погрозу насильства та як підтвердження вказаної погрози, задля залякування потерпілого та створення у його свідомості реального сприйняття даної погрози, використовуючи дерев`яну палицю, яку вона тримала в руках, почала бити нею вікна житлового будинку ОСОБА_5 протягом близько 10-20 хв, після чого покинула житловий будинок та пішла у невідомому напрямку.

Наступного ранку, тобто 04.12.2020, біля 09 год, продовжуючи свої активні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , на власному автомобілі VOLKSWAGEN Caddy знову приїхала до домоволодіння ОСОБА_5 та застосовуючи психологічне насильство відносно останнього, яке проявлялося у постійних погрозах та пошкодженні його майна, знову почала висловлювати до ОСОБА_5 майнову вимогу про повернення грошових коштів, застосовуючи при цьому погрозу насильства, яка супроводжувалася нанесенням ударів дерев`яною палицею без заподіяння тілесних ушкоджень та розбитті вікон будинку протягом близько 10-20 хв, після чого вийшла з будинку та поїхала у невідомому напрямку.

Через 2 години, тобто 04.12.2020, біля 11 год ОСОБА_4 , прагнучи довести свої вимоги щодо повернення грошових коштів до кінця, знову приїхала до будинку ОСОБА_5 . Перебуваючи на подвір`ї домоволодіння останнього, ОСОБА_4 , смикнувши за ручку дверей, вирвала їх кріплення, яке знаходилося знизу, та таким чином проникла до середини. Перебуваючи в середині житлового будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 знову почала наносити удари потерпілому ОСОБА_5 дерев`яною палицею по різних частинах тіла, при цьому застосовуючи погрозу насильством.

Після численних погроз з боку ОСОБА_4 , які підтверджувалися нанесенням нею ударів та пошкодженням його майна, усвідомлюючи що небезпека заподіяння шкоди, якою погрожує ОСОБА_4 , може стати дійсністю, якщо він проігнорує її вимоги, ОСОБА_5 взяв з підвіконня гроші в сумі 50 тисяч гривень та під силою тиску і застосування погроз з боку ОСОБА_4 віддав вказані гроші останній, після чого вона залишила будинок та грошовим коштами розпорядилася на власний розсуд.

Під час огляду місця події а саме домогосподарства потерпілого ОСОБА_5 поруч з будинком, в якому він проживає було виявлено та вилучено два уламки дерев`яної штахетини, деревина на місці розлому у мокрому стані та без нашарування бруду, що свідчить про досить не тривалий термін зламу.

Також, 04.12.2020 року працівниками Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_4 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , в середині автомобіля ОСОБА_4 було виявлено та вилучено дві дерев`яні палиці, які знаходилися на передньому сидінні. Вказані палиці використовувалися ОСОБА_4 під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , у зв`язку з чим їх вилучено до вирішення справи по суті. Також під час вказаного обшуку, вилучено автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , який використовувався нею задля перевезення грошових коштів та вищевказаних палиць. Окрім цього, під час проведення обшуку, в будинку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено мобільний телефон «MEIZU», IMEI НОМЕР_2 , належний її синові, - ОСОБА_7 , в якому присутній відеозапис, із зображенням того, як потерпілий віддає гроші в суму 50000 грн.

Крім того, 04.12.2020 року, під час огляду, в с. Джулинка Бершадського району Вінницької області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка являється власницею будівельного магазину, добровільно видала грошові кошти в сумі 3000 грн., купюрами по 1000 грн., пояснивши при цьому, що вказаними грошовими коштами з нею розрахувалася ОСОБА_4 в якості повернення боргу.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що вилучені об`єкти мають важливе значення по даному кримінальному провадженні сторона кримінального провадження звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Заступник начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 надав до суду заяву, в якій клопотання підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якій заперечила в частині накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, д/н НОМЕР_1 , належного їй на праві власності, вказавши, що даний транспортний засіб не є знаряддям вчинення злочину та накладення арешту на авто суттєво обмежить обсяг її прав та є неспіврозмірним з ймовірним обсягом завданої шкоди. В решті заявлених вимог не заперечувала.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що заявлене стороною кримінального провадження клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вислухавши пояснення заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, дане клопотання підлягає до часткового задоволення, оскільки відповідно до ст. 132 КПК України стороною кримінального провадження доведено наявність достатніх підстав вважати, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого заявник звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 173 ч.1 КПК України сторона кримінального провадження повинна довести:

- необхідність такого арешту, так як існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину і є достатні підстави вважати , що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України містить відомості які можуть бути використані як доказ обставин вчинення злочину, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі.

З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що старшим заступником начальника СВ доведено необхідність накладення арешту на два уламки дерев`яної штахетини, вилученої з домоволодіння потерпілого, у зв`язку з використанням їх як знаряддя злочину; дві дерев`яні палиці, вилучені з автомобіля ОСОБА_4 ; мобільний телефон «MEIZU», IMEI НОМЕР_2 , належний синові ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ; грошові кошти в сумі 3000 грн., купюрами по 1000 грн. якими розрахувалася ОСОБА_4 із ОСОБА_8 в якості поверненні боргу, оскільки вказані речі разом з іншими матеріалами кримінального провадження можуть бути використані як докази та містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

Що стосується накладення арешту на автомобіль VOLKSWAGEN Caddy, д/н НОМЕР_1 належний ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку, що в даній частині клопотання заступника начальника СВ задоволенню не підлягає, оскільки в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0000531 від 04 грудня 2020 року стороною кримінального провадження не доведено обставин, визначених ст. 170-172 КПК України відносно вказаного вище майна.

Відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.132, 170 -174 КПК України,

УХВАЛИВ :
Клопотання заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000531 від 04.12.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно, а саме:

- Два уламки дерев`яної штахетини, вилученої з домоволодіння потерпілого, у зв`язку з використанням їх як знаряддя злочину;

- Дві дерев`яні палиці, вилучені з автомобіля ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон «MEIZU», IMEI НОМЕР_2 , належний синові ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ;

- грошові кошти в сумі 3000 грн., купюрами по 1000 грн. якими розрахувалася ОСОБА_4 із ОСОБА_8 в якості поверненні боргу.

В задоволенні решти заявлених в клопотанні вимог відмовити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1