Номер провадження: 11-сс/813/1702/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9 ,

особи, що звернулась з заявою про взяття на поруки- ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Азербайджан, громадянина України, с середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000769 від 13.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05.12.2020 року,

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме в тому, що він, близько 03 год. 00 хв. 13.07.2020 року, за попередньою змовою разом з іншими особами здійснили розбійний напад на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкають ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , проникнувши до вищевказаного будинку та подавивши волю потерпілих до спротиву шляхом нанесення численних ударів в область голови та тулубу із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих, та заволоділи грошовими коштами і іншими цінними речами на загальну суму 315585 грн.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що жодним чином ні прокурор, ні слідчий не довели наявність ризиків для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, судом не було взято до уваги, що підозрюваний має місце реєстрації та місце постійного проживання в м. Одесі, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює за кордоном.
Крім того, до початку апеляційного розгляду на адресу апеляційного суду від заступника голови громадської організації «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ОБ`ЄДНАНОГО КОНГРЕСУ АЗЕРБАЙДЖАНЦІВ УКРАЇНИ» ОСОБА_10 надійшла заява про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_8 в порядку ст.180 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; ОСОБА_10 який підтримав свою заяву про взяття на поруки підозрюваного; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та передачі підозрюваного на поруки; зазначивши, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вважає, що той може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також вчинити інший злочин; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а саме в тому, що він 13.07.2020 року в період часу з 03 год. 00 хв. по 03 год. 30 хв. він за попередньою змовою з іншими особами проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживали потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою заволодіння чужим майном, де подавивши волю потерпілих до спротиву шляхом нанесення численних ударів в область голови та тулубу із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих та заволоділи грошовими коштами та іншими цінними речами на загальну суму 315585 грн.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілих, протоколами впізнання потерпілими, протоколом проведення обшуку, під час якого за місцем проживання підозрюваного було вилучено майно потерпілих, іншими доказами у даному кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що на етапі досудового розслідування, під час якого до підозрюваного обирався запобіжний захід, цих доказів було достатньо для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується і тією обставиною, що в ОСОБА_8 є громадянином іноземної країни, та часто перебуває за кордоном.
Аналізуючи характер та обставини злочину, який інкримінується ОСОБА_8 був вчинений групою осіб і із застосуванням фізичного насильства до потерпілих, апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавлення волі, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.
Наявність позитивних характеристик ОСОБА_8 за місцем мешкання не може слугувати єдиною підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки сукупність досліджених під час апеляційного розгляду обставин свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх доведеність.
Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання захисника про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки які належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи захисника щодо немотивованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України, при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин, що інкримінується ОСОБА_8 був вчинений із застосуванням фізичного насильства до потерпілих.
При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

Розглянувши заяву заступника голови громадської організації «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ОБ`ЄДНАНОГО КОНГРЕСУ АЗЕРБАЙДЖАНЦІВ УКРАЇНИ» ОСОБА_10 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на особисту поруку, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки запобіжний захід у виді особистої поруки в рамках вказаного кримінального провадження не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 та 5 ч.5 ст.177 КПК України, які були встановлені під час апеляційного розгляду. Крім того, вказана заява подана в порушення порядку, встановленого відповідно до вимог ст. 180 КПК України
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 395, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2020 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Клопотання заступника голови громадської організації «ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ОРГАНІЗАЦІЯ ОБ`ЄДНАНОГО КОНГРЕСУ АЗЕРБАЙДЖАНЦІВ УКРАЇНИ» ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4