Справа № 296/6088/20
У Х В А Л А
Іменем України

07 серпня 2020 року.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , отримавши матеріали заяви ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Корольовського районного суду м.Житомира, надійшли матеріали заяви ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року за нововиявленими обставинами.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по даній заяві ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008року, перевіряючи доводи заявника, судом було оглянуто справу №296/7/12-к та встановлено, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_2 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_2 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_2 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.

Із змісту кримінальної справи також вбачається, що доводи, які викладені в обгрунтування заяви від 10.06.2020року, є аналогічними, ідентичними і тотожними доводам ОСОБА_2 апеляційної скарги на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014р. (а.с. 221 том 13).

Таким чином, доводи ОСОБА_2 про те, що про існування наведеної ним нововиявленої обставини він дізнався лише 10.06.2020р., є неспроможними і спростовуються наведеним вище, оскільки заявник особисто подав апеляційну скаргу від 03.03.2014р. вх. 6182 на вирок суду, в тексті апеляційної скарги ОСОБА_2 вже зазначав особисто про ці обставини, як один із доводів про незаконність вироку суду першої інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що у відкритті провадження по даній заяві ОСОБА_2 слід відмовити.

Приймаючи таке рішення, суд керується положеннями ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», які необхідно розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження чи відмову у його відкритті.

Законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, вирішувати: відкрити провадження чи відмовити у його відкритті.

Даний Висновок щодо застосування норм права та право суду відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, перевіривши наявність підстав для відкриття провадження, прямо закріплений у постанові іменем України Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р. (522/14170/17).

Стаття 442 КПК України встановлює, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Чинним законодавством України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Практика ЄСПЛ зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Ці обмеження повинні відповідати законній меті і має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

В рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» міжнародна судова установа (ЄСПЛ) наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (пункти 61, 62). Як акцентує увагу ЄСПЛ у рішенні у справі «Рябих проти Росії», відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі й непереборні обставини (пункт 52). Перегляд не повинен розглядатись як прихований спосіб оскарження.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В ч.2 ст. 459 КК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Суд проаналізувавши викладене вище, вважає, що легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника ОСОБА_2 не порушені, оскільки він не просто мав реальну можливість звернутися до суду раніше із повідомленням наведених в заяві доводів, а і неодноразово скористався цим правом в судах різних інстанцій та на різних стадіях кримінального процесу (досудове слідство, судовий розгляд, апеляційне та касаційне провадження), будучи обізнаним про наведені на думку заявника нововиявлені обставини ще з 2008 року, а тому суд зазначає, що безпідставне задоволення заяви про перегляд судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Твердження ОСОБА_2 , що про наведені обставини він дізнався 10 червня 2020 року, не відповідають дійсності.

Відступи від принципу правової визначеності, згідно з позицією Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, виправдані лише у випадках необхідності, при обставинах істотного і непереборного характеру (згідно з пунктом 93 рішення у справі «Салов проти України», пунктом 26 рішення у справі «Проценко проти України», пунктом 45 рішення у справі «Кравченко проти Росії»). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (згідно з пунктом 38 рішення у справі «Сутяжник проти Росії»). Зі змісту заяви ОСОБА_2 таких обставин Судом не виявлено.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.464 КПК України, висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р., суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008р. за нововиявленими обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1