ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:628/1261/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1313/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 02 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , який помер, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 12 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Кіровське, міста Шахтарська, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 11 10 2012 року за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03 10 2019 по відбуттю терміну покарання,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Визначено, що строк відбуття покарання слід відраховувати з моменту прибуття ОСОБА_7 до виправного центру.

Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 29 04 2020 року вранці, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , після спільного з потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 застілля на кухні вказаної квартири, коли ОСОБА_10 пішов спати, а потерпілий відволікся, побачив на стільці залишений потерпілим мобільний телефон фірми Хіаоmі Redmi 7А чорного кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , у гумовому чохлі чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта ХНДЕКЦ МВС України № 6/1179СЕ-20 від 21.05.2020 року становить 1 683 грн., діючи повторно, в ході раптово виниклого умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає викрав вказаний мобільний телефон.

Заволодівши викраденим, обвинувачений ОСОБА_7 , розпорядився вищевказаним мобільним телефоном фірми Хіаоmі Redmi 7А в гумовому чохлі чорного кольору на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано судом за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно (а.с.111-112).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині призначеного покарання, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок змінити, звільнивши на ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від призначеного судом покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В обґрунтування таких вимог послався на наявність пом`якшуючих обставин, відомості, які містяться в досудовій доповіді.

Вказав, що на даний час ОСОБА_11 створив сім`ю і проживає спільно з гр. ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . На думку захисника, дана обставина краще, ніж обмеження волі, сприятиме його виправленню і запобігатиме скоєнню правопорушень (а.с.117-118).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Надаючи оцінку апеляційним вимогам захисника обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, то колегія суддів вважає їх непереконливими та такими, що не є підставою для зміни вироку.

В ході детального аналізу оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегією суддів встановлено, що воно в повній мірі відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував обставини вчинення злочину, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

При цьому, судом було надано оцінку усім характеризуючим обвинуваченого відомостям, які містяться у матеріалах справи. Так, судом враховано, що ОСОБА_7 неодноразово був судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, неодружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра, обвинувачений не знаходиться, за місцем проживання характеризуються формально.

Суд першої інстанції також взяв до уваги досудову доповідь, складену представником уповноваженого органу з питань пробації, з якої вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі.

Судова колегія погоджується з тим, що саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, варто зазначити, що покарання у виді обмеження волі ОСОБА_7 призначено в мінімальних межах, визначених санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Обставинам, які пом`якшують покарання, а також досудовій доповіді органу пробації, про які вказує захисник у апеляційній скарзі, - було надано оцінку судом першої інстанції при призначенні покарання, а тому колегія суддів не вбачає підстав для їх потворного врахування.

Та обставина, що ОСОБА_7 почав спільно проживати з гр. ОСОБА_12 , враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого відомості, не є достатньою для його звільнення від відбування покарання з іспитовим строком.

Так, колегія суддів, при вирішенні питання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання, враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних умисних, корисливих злочинів, звільнявся від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України та вчиняв нові злочини в період іспитового строку (а.с.79-80, 81-82), був умовно-достроково звільнений 27 12 2011 року на невідбутий строк 5 місяців 22 дні, після відбуття покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.2 ст.121 КК України, будучи звільненим 03 10 2019 року, скоїв злочин за 29 04 2020 року, тобто через пів року після відбуття покарання.

Наведене, на думку судової колегії свідчить про те, що не лише звільнення від відбування покарання, умовно-дострокове звільнення, а і відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Зазначені обставини також дають підстави колегії суддів вважати, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також може стимулювати у нього та інших осіб схильність до вчинення аналогічних злочинів, створити хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні умисного корисливого злочину, а оскільки він офіційно не працює, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається та особисті доходи для проживання у нього відсутні, - це може послужити стимулюючим фактором для вчинення нових корисливих злочинів у разі звільнення його від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України, як про це просить захисник.

Підсумовуючи наведене, приймаючи до уваги сукупність наведених обставин, колегія суддів не має сумнівів у тому, що визначене ОСОБА_7 покарання у виді 1 року обмеження волі, є співмірним скоєному ним протиправному діянню, а також є справедливим і виваженим заходом примусу, що забезпечить виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не встановлено, то відповідно підстав для зміни вироку суду щодо останнього не вбачається.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 12 2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4