УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сміла Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 21 червня 2010 року Тверським районним судом м. Москви за ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 327 КК Російської Федерації на 6 років 2 місяці позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму, звільненого умовно-достроково 04 березня 2014 року на невідбутий строк 1 рік 11 місяців;

засудженого вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації. Постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року вирок Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації на ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

встановив:

01 липня 2019 року Міністерство юстиції України звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, в якому просить: визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року; визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, згідно з Кримінальним кодексом України.

Клопотання обґрунтовує тим, що 14 червня 2019 року наказом Міністерства юстиції України №1825/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 30 квітня 2019 року за №06-56404/19.

ОСОБА_4 засуджений вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 (незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 перебуває у ФКУ «Виправна колонія № 3 УФСВП Росії по Псковській області», кінець відбуття строку покарання 13 жовтня 2021 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з клопотанням, в якому просить розгляд клопотання проводити без її участі, яка згідно з ч.1 ст.610 КПК України, не є обов`язковою.

Прокурор Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підтримав та просив його задовольнити. При цьому зазначив, що вважає за можливе визначити правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вищевказаним вироком російського суду, а саме, за ч. 2 ст. 228 (незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великому розмірі) КК Російської Федерації за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Враховуючи, що чинним КПК України не передбачено обов`язкової участі представника Міністерства юстиції України під час розгляду клопотання такого про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, суд вважає за можливе провести розгляд клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання про приведення вироків судів РФ у відповідність до законодавства України, суд виходить із положень ст.9 Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та норм Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» №337/95-ВР від 22 вересня 1995 року визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб, встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований вимогами ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених ч.4 ст. 610 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою. При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Згідно ст.606 КПК України, визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Відповідно до листа про надання інформації №6.5-13137/6-18 від 03 грудня 2018 року Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, за інформацією Управління ДМС України в Черкаській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство» є громадянином України (а.с.25).

Згідно копії документу, що посвідчує особу серії НОМЕР_1 виданого Смілянським РВ УДМС України в Черкаській області 23 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24, 24 зворот). Вказане також підтверджується довідкою виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 1685 від 12 листопада 2018 року (а.с. 26).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що останнім відомим місцем проживання ОСОБА_4 на території України м. Сміла Черкаської області.

05 квітня 2017 року вироком Солнєчногорського міського суду Московської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 14 жовтня 2016 року (а.с. 4-8).

Апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 18 липня 2017 року вирок Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року залишено без змін (а.с. 9-11).

Відповідно до розпорядження про виконання вироку суду Солнєчногорського міського суду Московської області, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, набрав законної сили 18 липня 2017 року (а.с.15).

16 січня 2019 року Постановою президіуму Московського обласного суду, яка набрала законної сили, вирок Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації на ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. В решті вирок залишено без змін (а.с. 12-14).

Як вбачається з заяв засудженого ОСОБА_4 він висловив бажання бути переданим в Україну для подальшого відбування призначеного його покарання, при цьому йому роз`яснені та зрозумілі юридичні наслідки такої передачі (а.с.19,20).

Відповідно до довідки про відбуття строку покарання, ОСОБА_4 станом на 18 лютого 2019 року відбув строк покарання 2 роки 4 місяці 4 дні, початок строку відбування покарання 14 жовтня 2016 року, кінець строку відбування покарання 13 жовтня 2021 року, станом на 18 лютого 2019 року невідбутий строк покарання становить 2 роки 7 місяців 26 днів (а.с.21).

Відповідно до ч.3 ст. 609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Згідно ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, покарання за вказаним пунктом частини статті передбачено за вчинення дій, а саме: незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великому розмірі (а.с.18).

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України, з урахування змін внесених відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, вчинення дій, а саме: незаконне зберігання психотропних речовин без мети збуту у великому розмірі, передбачено диспозицією частини 2 статті 309 КК України, та за вчинення таких, санкцією цієї частини статті передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Згідно ч. 4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відтак, враховуючи види покарань, які передбачено санкцію ч. 2 ст. 309 КК України, такий злочин класифікується як нетяжкий.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

В той же час, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі за частиною 2 статті 309 КК України, що підлягає відбуванню на підставі вироку іноземної держави, суд враховує, що за кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 309 КК України, визначено максимальний строк позбавлення волі - 3 роки, який є меншим, ніж призначений ОСОБА_4 вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, у виді 5 років позбавлення волі, а тому суд, на підставі пункту 1 частини 4 статті 610 КПК України, визначає строк позбавлення волі за частиною 2 статті 309 КК України з урахуванням максимального строку, передбаченого частиною 2 статті 63 КК України та вважає можливим застосовувати до засудженого ОСОБА_4 покарання за частиною 3 статті 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, враховуючи, що його було засуджено за частиною 2 статті 228 КК РФ до 5 років позбавлення волі.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України вирок Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, щодо засудженого ОСОБА_4 та вважати останнього засудженим за ч. 2 ст.309 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.9 Конституції України, Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), ст.ст.602, 603, 609, 610 КПК України, ст.ст.12, 70, ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, -

ухвалив:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.

Привести вирок Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Визначити, що за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним за вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, передбачена відповідальність ч. 2 ст. 309 КК України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Солнєчногорського міського суду Московської області від 05 квітня 2017 року, з урахуванням змін, внесених постановою президіуму Московського обласного суду від 16 січня 2019 року, засудженим за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 жовтня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а органом, що подав клопотання та засудженим - протягом семи днів з моменту її отримання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду виготовлено 14 грудня 2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1