Справа № 243/4328/20
Провадження №1-кп/243/658/2020
ВИРОК
Іменем України
23 вересня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000036 від 13 лютого 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Провалівка, Любарського району, Житомирської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу в посаді номера обслуги 1-го гаубичного артилерійського взводу 1-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та прожваючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по даний час.
30.07.2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1-го гаубичного артилерійського взводу 1-ї гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.
Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.
07.01.2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 7 солдату ОСОБА_4 надано щорічну відпустку за 2018 рік на 17 діб з 07.01.2018 року по 23.01.2018 року по закінченні якої солдат ОСОБА_4 повинен був прибути до місця тимчасової дислокації військової частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
Проте, 24.01.2018 року після закінчення строку відпустки, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних вимог законодавства, не повернувся до місця тимчасової дислокації військової частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 .
В період з 24.01.2018 року по 28.04.2020 року солдат ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання (Житомирська область, Любарський р-н, с. Глезне) де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.
29.04.2020 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, чим припинив вчиняти вказане кримінальне правопорушення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю та пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване йому кримінальне правопорушення. Пояснив суду, що дійсно після закінчення строку своєї відпустки 24.01.2018 року не повернувся до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , однак зазначив, що він був вимушений залишитись за місцем проживання після закінчення відпустки, оскільки доглядав за хворою матір`ю. У вчиненому щиро розкаюється.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися, а саме пояснень свідків. Судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Висновок суду про винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, ґрунтується на наступних доказах, досліджених під час судового розгляду.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 вересня 2016 року за № 203, встановлено, що солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 який прибув з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_3 (по особовому складу) від 09 вересня 2016 року №40-РС номером обслуги гаубичного артилерійського взводу гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, з 16 вересня 2016 року зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з обіду 16 вересня 2016 року.
Відповідно до акту про проведення службового розслідування з приводу неповернення з відпустки у визначений термін до базового табору військової НОМЕР_4 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 затвердженого ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 , встановлено, що 24.01.2018 року номер обслуги 1 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи

солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 не повернувся з відпустки у визначений термін до базового табору військової частини в наслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, недбало поставився до виконання обов`язків військової служби чим заподіяв відповідну шкоду інтересам військової служби, яка виявилась у підриві бойової готовності підрозділу та порушенні військової дисципліни. Дане порушення військової дисципліни обліковується для оцінки стану військової дисципліни згідно Переліку (додаток 12) до пункту 13 розділу ІІІ «Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні та військові адміністративні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України».
Аналіз викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, а його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Відповідно до досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 складеної Слов`янським МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, рівень ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробацїї вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно із роз`ясненнями викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є його з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки та відомості про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження служби з негативної сторони, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, провину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся.

Суд також бере до уваги висновок досудової доповіді від 09 травня 2020 року, згідно якої зазначено, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження його волі і не становить високої небезпеки суспільству.

Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого та наслідки для суспільства вчиненого злочину, суд приходить до висновку, з урахуванням щирого каяття та визнання своєї вини, про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі, проте без відбування призначеного покарання, з випробуванням на підставі ст.ст.75,76 КК України.

На думку суду такий вид покарання буде справедливим, необхіднім і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і його перевиховання а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальних витрат в кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1