Справа № 135/1181/16-к
Провадження № 1-в/135/70/20
У Х В А Л А
іменем України

26.10.2020 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області подання старшого інспектора Ладижинського міського відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.06.2016 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 2 роки, з покладеними судом обов`язками відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
15.09.2020 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло подання старшого інспектора Ладижинського міського відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 . Вимоги даного подання обґрунтовує тим, що закінчився іспитовий строк. Відповідно до довідок Ладижинської міської ради, компрометуючими матеріалами міська рада відносно ОСОБА_5 не володіє. Протягом строку перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_5 зарекомендував себе з позитивної сторони. Засуджений систематично з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації в м. Ладижин та надавав письмові пояснення стосовно своєї поведінки в побуті та громадських місцях, стосунків з родичами та сусідами. Відповідно до відповіді наданої Ладижинським міським судом від 11.08.2020 ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України. Дане кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, рішення по даній справі не винесено.
Враховуючи зазначене вище, старший інспектор Ладижинського міського відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області капітан внутрішньої служби ОСОБА_4 просив вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання.
Представник органу пробації ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій подання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у поданні.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даного подання, вважає що підстав для звільнення ОСОБА_5 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку не має. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що ОСОБА_5 під час іспитового строку вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, кримінальне провадження відносно нього перебуває у Ладижинському міському суді Вінницької області. Вказана обставина вказує на те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, має стійкий нахил до скоєння правопорушень. Висновок органу пробації щодо наявності підстав для звільнення засудженого від покарання, є помилковим, суперечить нормам ст. 78 КК України, оскільки не враховано те, що випробування засудженого в якості обов`язкових елементів серед інших включає обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину, а не наявність обвинувального вироку.
Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, матеріали особової справи №20/2016, думку прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що дане подання не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 09.06.2016 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 2 роки, з покладеними судом обов`язками відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно з матеріалами особової справи №20/2016, розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України надійшло до уповноваженого органу пробації 14.07.2016. Цього ж числа ОСОБА_5 взятий на облік уповноваженого органу пробації.
Початок строку відбуття покарання 09.06.2016. Кінець строку 09.06.2018.
Згідно з довідкою №2.1-05-1858 від 10.08.2020, виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради, вбачається, що на ОСОБА_5 в міську раду компрометуючих матеріалів не надходило.
В період іспитового строку ОСОБА_5 вчинив новий злочин за ч. 2 ст. 309 КК України, відомості про які внесено 10.08.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000237. Відносно ОСОБА_5 був складений обвинувальний акт та направлений до Ладижинського міського суду для судового розгляду по суті. На даний час судове рішення по даній справі не прийнято.
Зазначені обставини також підтверджуються повідомленням про підозру ОСОБА_5 , копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань та копією обвинувального акту.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
З роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вбачається, що частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання
Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України, у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71, ст. 72 КК України.
Таким чином суд погоджується з позицією прокурора про те, що до розгляду кримінального провадження по суті, щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчинені злочину за ч. 2 ст. 309 КК України, що мало місце 05.08.2017, є неможливим вирішення питання про звільнення останнього від призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів не вчинення ним злочину у період іспитового строку.
Враховуючи вказане вище, суд вважає безпідставними доводи представника Ладижинського міського відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, щодо наявності підстав для звільнення засудженого від покарання, оскільки відсутній обвинувальний вирок за злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, який ним вчинено в період іспитового строку, оскільки вони є помилковими та такими, що суперечать нормам ст. 78 КК України.
Представником не враховано те, що випробування засудженого в якості обов`язкових елементів серед інших включає обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину, а не наявність обвинувального вироку.
Між тим, безпідставне звільнення від покарання особи, яка в період іспитового строку вчинила новий злочин, порушують такі загальні засади кримінального провадження, як законність та рівність перед законом і судом.
Керуючись ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, на підставі ст. ст. 369 - 372, 376, п. 9 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання старшого інспектора Ладижинського міського відділу філії Держаної установи «Центр пробації» у Вінницькій області капітана внутрішньої служби ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Ладижинський міський суд.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя