Провадження № 1-кп/127/763/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, відомості про який внесені 10.02.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000622,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивуючи тим, що підставою для застосування саме такого запобіжного заходу була наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Прокурор звернув увагу суду, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, та покарання за який передбачає позбавлення волі строком до 12 років. Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 має явно негативне відношення до моральних цінностей і закону, веде антигромадський спосіб життя. Прокурор просив врахувати, що обвинувачений вже відбував покарання у вигляді позбавлення волі, тому може переховуватися від суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, окрім того має реальну можливість для переховування за кордоном, оскільки він є громадянином Р. Молдови та під час досудового розслідування ОСОБА_4 повідомляв, що його постійне місце проживання знаходиться в м. Кишинів Р. Молдова. Крім того, на переконання прокурора, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема спотворити речові докази. Також, ОСОБА_4 може впливати на свідків, з якими особисто знайомий, та вчиняти тиск на потерпілу, оскільки йому відоме місце проживання останньої. Також, на переконання прокурора, ОСОБА_4 неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень, проте на шлях виправлення не став, перебуваючи на волі, може вчинити інші кримінальні правопорушення. Прокурор просив не визначати обвинуваченому розмір застави.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора, просила продовжити обвинуваченому діючий запобіжний захід на 60 днів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора заперечувала, мотивуючи наступним. Адвокат зазначила, що судові засідання неодноразово відкладаються саме в зв`язку з неможливістю прокурором забезпечити явку свідка. Захисник зауважила, що намір обвинуваченого переховуватись від суду нічим не підтверджений. Крім того, захисник обвинуваченого зазначила, що у обвинуваченого є постійне місце проживання в м. Одесі. Адвокат ОСОБА_5 просила змінити її підзахисному запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При вирішенні клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 суд приходить до наступного висновку.

Судом відповідно до положень статті 178 КПК України, враховано відомості про обвинуваченого, які наявні в матеріалах провадження, а саме те, що останній є раніше судимою особою, неодружений, офіційно не працевлаштований.

Разом з тим, судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно класифікації кримінальних правопорушень визначених ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжкого злочину. На переконання суду існує ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення призначеного покарання, у разі визнання його винним.

Суду не надано доказів, що обвинувачений до затримання був працевлаштований, також судом враховано, що даний злочин щодо потерпілої ОСОБА_8 , вчинений з корисливих міркувань, тому на переконання суду, тому існує ризик, що ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Крім вищевикладеного обґрунтування наявних ризиків, при вирішенні заявленого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу судом враховано, що існує ризик впливу на потерпілу, оскільки обвинуваченому відоме місце проживання останньої.

Крім того, існує ризик, що у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді іншим чином.

Враховуючи всі вищезазначені обставини у їх сукупності, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.04.2020 року, який набрав законної сили 23.04.2020 року, пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., №№ 9-13, ст. 88) викладено новій редакції, а саме тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. на усій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин, дія якого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641, зі змінами від 13.10.2020, продовжено до 31 грудня 2020 р.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на підставі пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України було розглянуто головуючим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на 60 днів з 15.10.2020 до 13.12.2020 включно.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору Вінницької місцевої прокуратури для відома.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач: