Справа № 308/7585/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області

ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду подання провідного інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Берегівського районного суду від 14.11.2017 за ст.332 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на три роки та покладанням відповідно до ст.76 ч.1 п.1,2 ч.2 п.2 КК України обов`язків, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

В С Т А Н О В И В:
Провідний інспектор Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного за вироком Берегівського районного суду від 14.11.2017 за ст.332 ч.2 КК України.

Своє подання провідний інспектор ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку перетинав кордон України без погодження з органом пробації та п`ять разів притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив задоволити подання органу пробації, враховуючи його обґрунтованість.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні подання, зокрема у зв`язку з тим, що на час розгляду подання закінчився іспитовий строк, крім того вважають що органом пробації засудженому не було забезпечено перекладача, у зв`язку з чим останній міг не розуміти вимоги, які до нього ставились.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , суд дійшов наступного висновку.
Вироком Берегівського районного суду від 14.11.2017, який набрав законної сили 15.12.2017, затверджено угоду про визнання винуватості від 31.05.2017, укладену між прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 04.04.2017.

ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.332 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладанням відповідно до ст.76 ч.1 п.1,2 та ч.2 п.2 ст.76 КК України, на нього обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти останніх про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

З матеріалів доданих до подання убачається, що ОСОБА_6 з 05.01.2018 перебуває на обліку в Ужгородському МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, де йому роз`яснено порядок відбування покарання з випробуванням, про що свідчить підписка, яка міститься в матеріалах особової справи ОСОБА_6 (а.о.с.13).

Цього ж дня з ОСОБА_6 проведено профілактичну бесіду фахівцем з питань соціальної роботи із суб`єктами пробації Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області та ознайомлено з постановою від 05.01.2018 про встановлення днів явки на реєстрацію.

Однак, за твердженням органу пробації, 30.01.2018, 01.02.2018, 02.02.2018 та 06.02.2020 ОСОБА_6 без дозволу виїжджав за межі України як громадянин Угорщини.

У своєму поясненні від 05.02.2018 та від 06.02.2018 ОСОБА_6 стверджує, що не виїжджав за межі України, у підтвердження чого подав оригінал закордонного паспорту та його завірені копії, в якому відсутні відмітки про перетин кордону.

13.11.2018 у своєму поясненні ОСОБА_6 зізнався, що здійснював перетин кордону, оскільки не думав, що це виявиться. Також повідомив, що розуміє, що при наступному порушенні обов`язків покладених судом йому буде замінено звільнення на реальний строк. Цього ж дня ОСОБА_6 вручено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання та проведено профілактичну бесіду.

Органом пробації з ОСОБА_6 систематично проводились профілактичні бесіди (довідки від 14.08.2018, 09.10.2018, 13.08.2019).

Під час відбування покарання (в період іспитового строку) ОСОБА_6 також притягувався до адміністративної відповідальності: 02 грудня 2019 за ч.1 ст. 130 КУпАП, 25.03.2020 за ст.121-6, ч.2 ст.126 КУпАП , 10.06.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП (відповідні постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності містяться в матеріалах особової справи).

У зв`язку із вчиненням ОСОБА_6 адміністративних правопорушень органом пробації з ним проведено профілактичні бесіди (довідки від 12.11.2019, 10.12.2019, 11.02.2020, 09.06.2020, 14.07.2020).

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, судам роз`яснено, що згідно з ч.2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч.1 ст.166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень (ч.3 ст.166 КВК України).

Аналіз вищенаведених норм кримінального закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) вчинення таких дій протягом призначеного судом іспитового строку.

Невиконанням обов`язків вважається також коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

В матеріалах справи містяться характеристики на ОСОБА_6 , в яких зазначено, що він живе разом з дружиною та має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Скарги чи нарікання з боку сусідів чи жителів села на нього не поступало. По характеру ввічливий, працьовитий. Індивідуальні плани роботи, затверджені органом пробації виконав. Постійно з`являвся для реєстрації в орган пробації згідно встановленого графіку. Нового злочину в період іспитового строку не вчинив.

У судовому засідання ОСОБА_6 пояснив, що, оскільки завіз на територію України автомобіль з іноземною реєстрацією, був змушений періодично перетинати кордон, а так як має паспорт громадянина іншої країни не думав, що потрібно повідомляти орган пробації про такі перетини кордону.

Щодо вчинених ними адміністративних правопорушень, зазначає, що щиро розкаявся у їх вчиненні. Злочину в період іспитового строку не вчинив, став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, протягом іспитового строку не вчинив нового злочину, а вчинення ним адміністративних правопорушень, котрі мали місце через тривалий проміжок часу, не можна розцінювати як систематичні порушення, які б вказували про небажання особи стати на шлях виправлення, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання належить відмовити.

На підставі вищезазначеного, ст.ст.165, 166 КВК України, ст.ст.75,76,78 КК України, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання провідного інспектора Ужгородського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання призначеного за вироком Берегівського районного суду від 14.11.2017, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1