Ухвала

Іменем України
2 лютого 2021 року

м. Київ
провадження № 51-458 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених відносно нього вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року, просить їх скасувати і закрити кримінальне провадження, також просить зупинити виконання судових рішень в частині конфіскації всього належного йому майна.
Мотиви Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_4 вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, проте, не наводить обґрунтованих доводів та підстав для цього, з огляду на положення ст. 412 КПК України. Натомість засуджений наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, оскаржує фактичні обставини справи, не погоджується з оцінкою доказів та визнання їх недопустимими, що з огляду на положення ст. 433 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Разом з цим, засуджений просить закрити кримінальне провадження, однак не наводить правових підстав для цього. Також не враховує того, що суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях.
Ураховуючи викладене, керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити скаргу засудженого без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 листопада 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16 листопада 2020 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3