ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3017/20 Справа № 215/1012/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі
відеоконференції),
обвинуваченої ОСОБА_7 (приймає участь в режимі
відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0002126 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, якій продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 25 жовтня 2020 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначені прокурором ризики не підтверджуються ніякими доказами, окрім того, клопотання про продовження строку тримання під вартою їй було вручено за 3-5 хвилин до початку розгляду справи, що є порушенням чинного законодавства України.
Зазначає, що твердження прокурора про те, що вона може переховуватись від органів слідства є помилковим, оскільки вона має міцні соціальні зв`язки, навчається, в розшуку не була, має постійне місце реєстрації, де проживає зі своєю матір`ю та неповнолітньою донькою, відносно якої хоч і позбавлена батьківських прав, однак активно займається її вихованням.
Незаконно впливати на свідків не збирається, та при цьому звертає увагу на те, що всі свідки допитані, вони наркозалежні, співпрацюють з органами слідства та їх покази суперечать матеріалам справи та один одному. Просить зобов`язати суд першої інстанції повторно допитати свідків.
Всі докази у кримінальному провадженні зібрані та містяться в матеріалах кримінального провадження, що виключає можливість їх знищення або ж спотворення.
Звертає увагу, що вона має певні хвороби, тому потребує постійного нагляду, але в установі нема кваліфікованих лікарів. У разі заміни запобіжного заходу, всі витрати на лікування бере на себе мати, що підтверджується її клопотанням. Ризик вчинення іншого правопорушення відсутній.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 25 жовтня 2020 року включно, з можливістю внесення застави згідно ухвали Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.02.2019 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховування обвинуваченої від суду з метою уникнення покарання, в разі визнання її винуватою, та ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за яке передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та 28.11.2017 року до Тернівського районного суду було направлено інше кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , за яким вона обвинувачується у вчиненні корисливого злочину.
Крім того, судом враховано особу обвинуваченої, яка ніде не працює, одружена, відносно своєї неповнолітньої доньки позбавлена батьківських прав, зареєстрована разом із матір`ю, але постійно не проживає, навчається у 12 класі з вечірньою формою навчання КЗШ № 42, однак існування у ОСОБА_7 таких соціальних зв`язків, на думку суду не є виключним стимулюючим фактором для запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на цій стадії судового розгляду, інший менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченої і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0002126 від 08.12.2018 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року до обвинуваченої ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 27 серпня 2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що на цей час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, в разі визнання її винуватою, оскільки вона обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачена ніде не працює, не має засобів для існування, разом з тим 28.11.2017 року до Тернівського районного суду було направлено інше кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , за яким вона обвинувачується у вчиненні корисливого злочину.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, вказані ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Посилання обвинуваченої щодо відсутності ризиків знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також впливу на свідків не заслуговують на увагу, оскільки вони не були враховані судом першої інстанції.
Твердження про те, що судом при розгляді клопотання прокурора не було взято до уваги, міцні соціальні зв`язки, а саме наявність місця реєстрації де вона проживає зі своєю матір`ю та неповнолітньою донькою, відносно якої хоч і позбавлена батьківських прав, однак активно займається її вихованням, що вона навчається, а також те, ОСОБА_8 не перебувала в розшуку, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи, що вона має певні хвороби, тому потребує постійного нагляду, є необґрунтованими, так як відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлює її тримання під вартою, до суду апеляційної інстанції не надано.
Доводи щодо несвоєчасного вручення клопотання не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Відповідно до журналу судового засідання сторона захисту не просила час на додаткове ознайомлення з матеріалами клопотання.
Отже, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4