Справа № 756/61/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 17.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005012 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ, Донецької області, українця, громадянина України, має вищу освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

17.09.2020, близько 17:20 год., ОСОБА_6 маючи на меті протиправний умисел, на таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Епіцентр-К» (код ЄДРПОУ - 32490244), прийшов до торгівельної зали гіпермаркету «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, та проходячи торгівельною залою попрямував до відділу продажу електроніки.

Реалізуючи свій протиправний умисел, проходячи поміж відділами вказаного гіпермаркету та переконавшись у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, взяв зі стелажів магазину електролобзик марки «FELISATTI», моделі МП 65/550Э/F66112, 550 Вт, 300-3000 об/хв., 85 мм дерево, 10 мм метал, артикул 20107511- 1 загальною ціною 1124 гривень 15 копійок (без урахування ПДВ) та сховав до рюкзака чорного кольору, який мав при собі.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_6 , вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), останній, разом із вказаним товаром, який він заховав до рюкзака чорного кольору, який мав при собі, вийшов за лінію кас гіпермаркету «Епіцентр», не розрахувавшись за даний товар та направився до виходу із нього, однак свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони гіпермаркету «Епіцентр».

У разі доведення своїх дій до кінця, ОСОБА_6 міг спричинити ТОВ«ЕПІЦЕНТР - К», (код ЄДРПОУ - 32490244), матеріальну шкоду на загальну суму 1124 (одна тисяча сто двадцять чотири) грн 15 коп. (без урахування ПДВ).

Указаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України - а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1 Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 17.09.2020, близько 17:20 год. він перебував у гіпермаркеті «Епіцентр», де узяв електролобзик, який сховав до рюкзака і після чого, не розплатившись, вийшов з приміщення магазину де вже був затриманий співробітниками служби охорони. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачений визнавав себе винуватим на стадії досудового розслідування і також в суді. Але органом досудового розслідування було не правильно кваліфіковано дії ОСОБА_6 , а саме кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тоді як наразі ОСОБА_6 є таким, що не був засуджений, а отже його дії не можуть кваліфікуватися як повторні, а відповідно і за ч. 2 ст. 185 КК України.

Представник потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_6 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на 6 місяців.

2.2. Докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту.

Стороною обвинувачення суду надані наступні докази:

2.2.1 витяг з ЄРДР від 17.09.2020;

2.2.2. доручення слідчого Слідчого відділу Оболонського УП ГУНП в м. Києві на проведення досудового розслідування від 17.09.2020;

2.2.3 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про призначення групи слідчих від 18.09.2020;

2.2.4 постанова Київської місцевої прокуратури №5 про призначення групи прокурорів від 17.09.2020;

2.2.5 повідомлення слідчого Оболонського УП ГУНП в м. Києві про початок досудового розслідування від 17.09.2020;

2.2.6 протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.09.2020 відповідно до якого 17.09.2020, близько 17:20 год. в АДРЕСА_3 , невідомий викрав та виніс за межі лінії кас неоплачений товар на суму 1124,15 грн без врахування ПДВ;

2.2.7 протокол огляду місця події від 17.09.2020 з фото таблицею та CD-диск на якому містяться відеозаписи MAH02059, VID_20200917_194537 та фото вилученого майна DSC02046, DSC02047, DSC02048, DSC02049, DSC02050, DSC02051, DSC02052, DSC02053, DSC02054, DSC02055, DSC02056, DSC02057, DSC02058 з якого вбачається, що 17.09.2020 в присутності понятих, за участю підозрюваного, в службовому приміщенні вказаного магазину із застосуванням технічних засобів ОСОБА_6 добровільно, самостійно надав для огляду та вилучення неоплачений товар, а саме Електролобзик FELISATTI МП 65/550Э/F66112, 550 Вт, 300-3000 об/хв., 85 мм дерево, 10 мм метал, артикул 20107511- номіналом одна одиниця;

2.2.8 заява представника потерпілого ОСОБА_7 про залучення до матеріалів кримінального провадження № 0005012 від 17.09.2020 завіреної належним чином копії довіреності від 27.12.2019;

2.2.9 заява від представника потерпілого ОСОБА_7 про залучення до матеріалів кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005012 від 17.09.2020 завірені належним чином копії установчих документів на ТОВ «Епіцентр-К» від 18.09.2020;

2.2.10 заява від представника потерпілого про залучення до кримінального провадження як потерпілого ТОВ «Епіцентр-К» у кримінальному провадженні №0005012 від. 18.09.2020;

2.2.11 постановою Оболонського УП ГУНПу м. Києві про визнання ТОВ «Епіцентр-К» потерпілим у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0005012 від 17.09.2020;

2.2.12 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про залучення на підставі довіреності ОСОБА_7 до кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020 як представника потерпілого ТОВ «Епіцентр-К»;

2.2.13 заява від представника потерпілого ОСОБА_7 про відмову у подачі цивільного позову в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020;

2.2.14 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 17.09.2020, відповідно до якої електролобзик FELISATTI МП 65/550Э/F66112, 550 Вт, 300-3000 об/хв., 85 мм дерево, 10 мм метал, артикул 20107511- номіналом одна одиниця, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020;

2.2.15 заява від представника потерпілого ОСОБА_7 та довідкою про вартість викраденого товару з магазину «Епіцентр», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д, залученої до матеріалів кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020;

2.2.16 розписка про відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей вилучених і переданих на відповідальне зберігання начальника відділу «Інструменти» ОСОБА_8 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

2.2.17 протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 18.09.2020 відповідно до якого електролобзик FELISATTI МП 65/550Э/F66112, 550 Вт, 300-3000 об/хв., 85 мм дерево, 10 мм метал, артикул 20107511- номіналом одна одиниця, отримано представником потерпілого ОСОБА_7 ;

2.2.18 заява представника потерпілого ОСОБА_7 про направлення CD-диску до Оболонського УП ГУНП у м. Києві, на якому містяться відеозаписи із камер спостережень торговельної зали магазину «Епіцентр», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 20-Д від 17.09.2020 з наступними відео файлами 0_17_09_2020__16_54___17_09_2020__16_54___29__10_0_10_73__29_,

0_17_09_2020__16_54___17_09_2020__16_55___22__10_0_10_73__22_,

0_17_09_2020__16_55___17_09_2020__16_55___40__10_0_10_73__40_,

0_17_09_2020__16_58___17_09_2020__17_02___307__10_0_10_77__55_,

0_17_09_2020__17_12___17_09_2020__17_13___440__10_0_10_80__22_,

0_17_09_2020__17_13___17_09_2020__17_16___46__10_0_10_73__46_,

0_17_09_2020__17_16___17_09_2020__17_16___17__10_0_10_73__17_,

0_17_09_2020__17_16___17_09_2020__17_17___23__10_0_10_73__23_,

0_17_09_2020__17_17___17_09_2020__17_17___28__10_0_10_73__28_;

2.2.19 постанова Оболонського УП ГУНП в м. Києві про визнання та приєднання до кримінального провадження №0005012 від 17.09.2020 як речових доказів CD-диску на якому міститься запис з камер відео спостереження, що зафіксовані в приміщенні торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

2.2.20 протокол огляду предметів від 19.09.2020, а саме CD-диску на якому містяться 9 відео файлів з камер, що розташовані у відділах магазину та на вході до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому встановлено, що невідомий чоловік на вигляд 27-30 років на зріст 165-170 см. середнього зросту, повної тіло будови, одягнений в футболку червоного кольору, джинсові штани синього кольору, взуття темного кольору на обличчі захисна маска білого кольору та має при собі портфель чорного кольору, одягнутий в нього на плечах за спиною, ззовні схожий на ОСОБА_6 , який заходить до приміщення магазину, та йде вздовж торгівельних стелажів в магазині. Після чого, він заходить до приміщення торгівельного залу магазину, підходить до працівниці магазину, вимірює температуру тіла , бере до рук кошик для покупок синього кольору, після чого йде вздовж торгівельного залу магазину вздовж стелажів. Надалі вказаний чоловік, взявши кошик для покупок, прямує по торгівельному залу вздовж стелажів та йде до відділу з електротоварами. Підійшовши до стелажів з електротоварами, починає розглядати товари та взявши товар з полиці кладе його до рюкзаку, що має при собі. В подальшому вказаний чоловік, зовні схожий на ОСОБА_6 , разом із покладеним до рюкзака викраденим товаром проходить повз лінії кас, розмовляючи при цьому по телефону, де його і було зупинено працівниками охоронної служби магазину. Після чого ОСОБА_6 разом із працівниками охорони магазину до кімнати охорони та дістав з належного йому рюкзаку викрадений електротовар на стіл;

2.2.21 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала особу на фотознімку № 2, яка 17.09.2020 в гіпермаркеті «Епіцентр» взяла із стелажа неоплачений товар та положила його до рюкзаку, за наступними ознаками: формою носа, підборіддя, розташування очей;

2.2.22 довідка Оболонського УП ГУНП в м. Києві до протоколу впізнання особи за фотознімками по кримінальному провадженні № 0005012 від 17.09.2020, відповідно до якої з чотирьох представлених фотознімках, під номером два зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі довільно взяті з бази «АРМОР»;

2.2.23 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав особу на фотознімку № 1, яка 17.09.2020 в гіпермаркеті «Епіцентр» взяла із стелажа неоплачений товар та положила його до рюкзаку, за наступними ознаками: формою носа, підборіддя, розташування очей;

2.2.24 довідка Оболонського УП ГУНП в м. Києві до протоколу впізнання особи за фотознімками по кримінальному провадженні № 0005012 від 17.09.2020, відповідно до якої з чотирьох представлених фотознімках, під номером один зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі довільно взяті з бази «АРМОР»;

2.2.25 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав особу на фотознімку № 2, яка 17.09.2020 в гіпермаркеті «Епіцентр» взяла із стелажа неоплачений товар та положила його до рюкзаку, за наступними ознаками: формою носа, підборіддя, розташування очей;

2.2.26 довідка Оболонського УП ГУНП в м. Києві до протоколу впізнання особи за фотознімками по кримінальному провадженні № 0005012 від 17.09.2020, відповідно до якої з чотирьох представлених фотознімках, під номером два зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі довільно взяті з бази «АРМОР»;

2.2.27 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2020, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнав особу на фотознімку № 3, яка 17.09.2020 в гіпермаркеті «Епіцентр» взяла із стелажа неоплачений товар та положила його до рюкзаку, за наступними ознаками: формою носа, підборіддя, розташування очей;

2.2.28 довідка Оболонського УП ГУНП в м. Києві до протоколу впізнання особи за фотознімками по кримінальному провадженні № 0005012 від 17.09.2020, відповідно до якої з чотирьох представлених фотознімках, під номером три зображено ОСОБА_6 , а інші особи чоловічої статі довільно взяті з бази «АРМОР»;

2.2.29 протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.09.2020;

2.2.30 рапорт дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП в м. Києві про відсутність ОСОБА_6 за місцем проживання;

2.2.31 постанова Оболонського УП ГУНП в м. Києві про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020;

2.2.32 доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 27.11.2020 № 026-0008706;

2.2.33 протокол обшуку затриманої особи;

2.2.34 копія вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2017;

2.2.35 копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

2.2.36 постанова Оболонського районного осуду міста Києва від 25.11.2020 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005012 від 17.09.2020;

2.2.37 копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 09.11.2020 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

2.2.38 копія ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 19.09.2020 про відмову в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

2.2.39 копія ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2020 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту;

2.2.40 протокол роз`яснення підозрюваному обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України;

2.2.41 копія обвинувального акту в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000131 від 22.09.2020;

Стороною захисту докази не надавались, але були надані документи на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_6 , які в якості доказів, тобто в порядку ст. 94 КПК України, не оцінювались.

2.3. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій та показів обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні та підстави зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази (2.2.7, 2.2.15, 2.2.18 -2.2.29, 2.2.33), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення документи (2.2.1-2.2.6, 2.2.8-2.2.14, 2.2.16, 2.2.17, 2.2.19, 2.2.30-2.2.32, 2.2.34-2.2.41) не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Англія, США та ін.) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Скажімо, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

При цьому, при доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховую правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив проступок, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

Суд звісно ураховує, що до суду обвинувальний акт надійшов щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. У судовому засіданні прокурор також підтримував обвинувачення за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Підставою кваліфікації дій, на думку стороно обвинувачення, є повторність вчинення ОСОБА_6 таких протиправних дій як крадіжки. Однак суд зауважує, що стороною обвинувачення не було надано суду доказів того, що ОСОБА_6 був раніше засуджений за злочин (проступок), який би надав можливість кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Надаючи такі висновки, суд ураховує, що принцип презумпції невинуватості, а також системне тлумачення положень ч. 1, 3 ст. 32 КК України, сам факт вчинення злочину (проступку) не вперше утворює повторність без постановлення обвинувального вироку суду стосовно особи лише у випадку, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом з іншим епізодом тотожного або однорідного злочину в одному кримінальному провадженні. Тобто лише за умов, коли суд безпосередньо досліджує докази та у вироку встановить доведеність винуватості особи одночасно за всіма епізодами кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому.

Отже, приймаючи рішення, суд повинен утримуватися від оцінки діяння, щодо якого він здійснює судовий розгляд, як повторного кримінального правопорушення, якщо інші діяння особи ще не одержали з боку іншого суду правової оцінки, яка дозволяла б розглядати їх як елементи повторності кримінальних правопорушень.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 14 вересня 2020 року (справа № 591/4366/18), яка є обов`язковою для суду відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

Саме з цих підстав суд перекваліфіковав дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, керуючись положеннями частини 3 статті 337 КПК України, шляхом викладення відповідного формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, яке визнаного судом доведеним, тобто відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Суд не бере у ваги копію вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2017, оскільки ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 89 КК України є таким, що раніше не був судимий, а отже такі обставини не можуть братись до уваги судом при кваліфікації дій чи характеризуючих відомостях особи, як і надані прокурором відомості щодо внесених інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 за фактами таємного викрадення чужого майна.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Оцінкою особистості ОСОБА_6 , наданих матеріалів, що характеризують останнього, суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та наявність хронічних захворювань.

При цьому, судом не було здобуто, а стороною обвинувачення не надано доказів, які би давали підстави вважати, що є обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, вищу освіту, але офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має інвалідність ІІІ групи, раніше не судимий, вину визнав, у вчиненому покаявся.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, наявності обставини, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінальний проступок, який свою вину визнав, у вчиненому щиро розкаявся, суд вважає, що відповідно до вимог ст.50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішення питання щодо обраного запобіжного заходу.

Суд ураховує, що щодо обвинуваченого ОСОБА_6 09.11.2020 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд дійшов висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді арешту як і перекваліфікувати дії обвинуваченого зі злочину на проступок.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Суд також ураховує, що лише під час досудового розслідування кримінальних проступків забороняється застосування інших запобіжних заходів ніж особисте зобов`язання та особиста порука. Отже, положення ст. 229 КПК України та ч. 3 ст. 377 КПК України не створюють конфлікт між собою, то ж підстав для звільнення ОСОБА_6 з під варти, а також застосування іншого запобіжного заходу, на думку суду, немає. Ураховуючи ці висновки, на думку суду, обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набуття вироком законної сили.

Також суд зауважує, що строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував у строк відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 09.11.2020 і до дня набуття вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

5.2. Цивільний позов, процесуальні витрати, речові докази.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у провадження відсутні.

Вирішуючи питання щодо речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України, на думку суду такий речовий доказ як електролобзик марки «FELISATTI» МП 65/550Э/F66112, який передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр-К», слід залишити у володіння останнього. Між тим диск для систем лазерного зчитування, який зберігається в матеріалах справи, слід залишити в матеріалах справи протягом усього строку його зберігання.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 377, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 тримання під вартою, до набуття вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував у строк відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 09.11.2020 до дня набуття вироком законної сили, виходячи з того, що відповідно до ч. 1, 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Речові доказ:

- Електролобзик FELISATTI МП 65/550Э/F66112, 550 Вт, 300-3000 об/хв., 85 мм дерево, 10 мм метал, артикул 20107511- 1, який передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр-К», залишити у володінні останнього;

- диск для систем лазерного зчитування, який зберігається в матеріалах справи, зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього строку його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального правопорушення не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми під час його проголошення.

Суддя ОСОБА_1