СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/693/21
ун. № 759/1297/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №000303 від 17.01.2020р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 29.03.2014р. о 23.20 год., перебуваючи по вул. Г.Юри, 18 в м. Києві, таємно, з корисливих мотивів із кишені куртки ОСОБА_5 викрав дві банківські картки банку «Кредит Дніпро» № НОМЕР_1 . та № НОМЕР_2 , належні ОСОБА_5 , які згідно п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку.

Так ОСОБА_3 , 29.03.2014, приблизно о 23 год., перебуваючи по вул. Г.Юри, 18 в м.Києві, помітив біля банкомату банку «Михайлівський» раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , який користувався послугами вказаного банкомату.

Підійшовши до ОСОБА_5 зі спини, ОСОБА_3 побачив та запам`ятав «пін-код» до банківської картки, якою користувався ОСОБА_5 , також помітив, що на банківській картці знаходяться грошові кошти.

В цей час ОСОБА_3 , усвідомлюючи те, що йому відомо «пін-код» до банківської картки ОСОБА_5 та те, що на рахунку вказаної картки знаходяться грошові кошти, вирішив, з метою заволодіння грошовими коштами, викрасти банківську картку, яка належить ОСОБА_5 .

У подальшому між раніше знайомим йому ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт, який переріс у бійку. Під час бійки між вищевказаними особами, у ОСОБА_5 впала куртка. Вважаючи, що за ОСОБА_3 ніхто з оточуючих не спостерігає, останній підняв належну ОСОБА_5 куртку, яка, у той час, знаходилася на землі, та з кишені якої таємно викрав дві картки банку «Кредит Дніпро» № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , належні ОСОБА_5 , які згідно п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, ст. 200 КК України є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку.

Після чого ОСОБА_3 направився до найближчого банкомату з метою зняття грошових коштів, які знаходилися на рахунках вищевказаних банківських картках, що були викрадені у ОСОБА_5 .

Однак зняти грошові кошти із банківських карток, які були викрадені у ОСОБА_5 , ОСОБА_3 не вдалося, оскільки цього ж вечора був триманий працівниками міліції та вищевказані банківські картки у нього були вилучені.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України, тобто як викрадення, офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст.357 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор не заперечував проти клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підстав ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, направив клопотання у якому просив розглянути кримінальне провадження у його відсутності, а також вказав, що не заперечує щодо закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

10.05.2014р. досудове розслідування було зупинено, але відповідно до обвинувального акту, кримінальний проступок було вчинено 29.03.2014 року, тобто з часу його вчинення минуло більше п`яти років.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Приймаючи до уваги, що підстав, які б перешкоджали суду прийняти рішення за заявленим клопотанням, в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст.284, 285, 314, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №000303 від 17.01.2020р. відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.357 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва, протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1