УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000525 від 22.05.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 366, ч. ч. 1, 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000525 від 22.05.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 212, ч. ч. 1, 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , як співорганізатор, безпосередньо підпорядковувався іншому організатору та здійснював координацію діяльності структурних підрозділів злочинної організації. У відповідності до плану діяльності злочинної організації, на нього було покладено наступні функції: організувати здійснення ввезення на територію України нафтопродуктів підконтрольними іншому організатору підприємствами - нерезидентами та їх подальшу реалізацію підприємствам - резидентам України без сплати митних платежів і зборів; організувати оформлення правочинів, пов`язаних з придбанням ПАТ «Одеський НПЗ» та забезпечити на території м. Одеси вербування службових осіб для їх участі в організації незаконної діяльності, пов`язаної з документальним оформленням незаконного ввезення, фіктивної переробки на ПАТ «Одеський НПЗ» і фіктивного вивезення нафтопродуктів; організувати взяття в оренду або придбання підприємств на території м. Рені і м. Ізмаїл Одеської області, які мають дозволи на здійснення перевантаження нафтопродуктів в акваторії морських портів зазначених міст; організувати агентування суден, набір команд на судна, проведення з ними переговорів щодо укладення фіктивних договорів з цього питання; організувати виготовлення підроблених документів щодо цих операцій; підібрати керівників та працівників придбаних підприємств та команди суден; організовувати контроль документального оформлення фіктивного вивезення нафтопродуктів за межі митної території України та складення підроблених документів з цією метою.

ОСОБА_4 діяв під керівництвом та у відповідності до вказівок

іншого організатора і був підзвітній останньому.

Крім того, з метою здійснення контролю за діяльністю створеного злочинного холдингу, інший організатор визначив себе Головою наглядової ради, а ОСОБА_4 - виконавчим директором групи компаній «СЄПЕК» та організував доведення цієї інформації до зацікавлених осіб через відповідні публікації на спеціально створеному офіційному сайті ГК «СЄПЕК».

Для виконання плану злочинної організації, ОСОБА_4 та інші співучасники злочинної діяльності, залучили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (якого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 засуджено за ч. 1 ст.255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України), які ознайомившись із загальним планом вчинення злочинів, з корисливих мотивів погодились на пропозицію співучасників злочинної діяльності вчиняти особливо тяжкі та інші злочини у складі злочинної організації.

Згідно розробленого злочинного плану, доведеного до відома ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та інших членів злочинної організації, діяльність структурного підрозділу злочинної організації під назвою - «Одеський нафтопереробний завод» мала здійснюватися наступним чином: на ПАТ «ОНПЗ» від підконтрольних організатору офшорних компаній «KSANDRO ENTERPRISE» (Британські Віргінські Острови) та «FREMINGHAM INVESTMEN CORP» (Республіка Панама) надходили нафтопродукти, а від компанії «SOPREMA TRADING LTD» (Британські Віргінські Острови) сира нафта та присадки (МТБЕ) для їх переробки начебто як давальницької сировини, з подальшим фіктивним вивезенням продуктів переробки за межі митної території України в митному режимі реекспорт, через ТОВ «Лагуна-Рені» в порту Рені, а також через морський порт Ізмаїл.

В період з 07.12.2012 по 28.02.2014 підприємствами резидентами документально оформлювалась неіснуюча доставка автомобільним автотранспортом до ТОВ «Лагуна-Рені» (м. Рені), нафтопродуктів, які начебто перевантажувались прямим способом у судна «Atlantic Carrier», «Bianka-K», «Maria-K», «Brigitte-К», «Ingul», а також несамохідні баржі «Tank-57», «Tank-58», «Eiltank-547», для подальшої відправки вантажоодержувачу за межі митної території України підприємствам-нерезидентам «ZEVIDON TRADING LIMITED», «SOPREMA TRADING LTD», «KSANDRO ENTERPRISE», «FREMINGHAM INVESTMEN CORP».

Фактично вказані судна у баласті відходили з причалу ТОВ «Лагуна-Рені» та прямували в район 61 милі де перебували на якірній стоянці. Після цього прямували в порту Рені до терміналу ТОВ «Лагуна-Рені» для наступного фіктивного навантаження.

Насправді ж, нафтопродукти до терміналу ТОВ «Лагуна-Рені» не надходили, в дійсності ці нафтопродукти планувалось випускати у вільний обіг на території України за допомогою підприємств групи компаній «ВЕТЕК», «ГазУкраїна-2009», «Східно-європейська паливно-енергетична компанія» та інших, без сплати обов`язкових митних платежів і зборів, шляхом виготовлення підроблених документів про нібито вивезення їх за межі митної території України в режимі «реекспорт» або взагалі без здійснення реекспорту та зміни митного режиму.

В результаті вказаних злочинних дій членами злочинної організації, створеної у тому числі ОСОБА_4 , за період з 07.12.2012 по 28.02.2014 спричинено Державі України збитки у виді не сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) на суму 2 620 276 531,15 грн.

Після отримання достатніх доказів 29.05.2017 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

У зв`язку з отриманням додаткових доказів злочинної діяльності, у тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.07.2019 йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нової підозри за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 364 КК України.
До СУ ГУ НП в Одеській області надійшла заява підозрюваного

ОСОБА_4 , якою він повідомив слідчого про те, що перебуває за межами України на території Російської Федерації, але обізнаний про притягнення його до кримінальної відповідальності правоохоронними органами України та повідомив адресу мешкання у м. Москва Російської Федерації.

З урахуванням вказаного, 15.07.2019 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру направлено (вручено) у відповідності до вимог КПК України шляхом надіслання відповідного запиту про надання міжнародно-правової допомоги компетентним органам Російської Федерації для його вручення ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні ряду тяжких злочинів, у тому числі ч. 3 ст. 212 КК України, за яке передбачена конфіскація майна.
Відповідно до інформації Територіального сервісного центру 5141 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, за підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано автомобіль Lexus RX 350, 2008 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна або подачі цивільного позову у вказаному кримінальному провадженні, прокурор звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

Від прокурора надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за відсутності представника сторони обвинувачення, в якому прокурор зазначила, що вимоги поданого клопотання підтримує у повному обсязі.

Від представника особи, відносно майна якої вирішується питання про арешт надійшли письмові заперечення на подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається з поданого клопотання про арешт майна, звертаючись з клопотанням про застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження сторона обвинувачення посилається на необхідність забезпечення ймовірної конфіскації майна, як виду покарання.

Зокрема, сторона обвинувачення зазначає, що в рамках даного кримінального провадження про підозру за фактом можливого вчинення, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, повідомлено ОСОБА_4 , при цьому, згідно санкції означеної частини статті кримінального закону, в якості додаткового покарання передбачено конфіскацію майна.

Між тим, слідчий суддя не може погодитися з доводами, на які в своєму клопотанні посилається сторона обвинувачення, оскільки матеріали, які долучені до такого клопотання не містять відомостей, які б підтверджували дотримання стороною обвинувачення процесуального порядку при повідомлення вищевказаної особи (громадянина ОСОБА_4 ) про підозру.

Так, на вказані недоліки сторони обвинувачення слідчим суддею вже акцентувалася увага при вирішенні питання про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 року арешту майна відносно транспортного засобу, який на теперішній час являється предметом розгляду дійсного клопотання про арешт майна (ухвала слідчого судді від 05.11.2020 року).

Зокрема, слідчий суддя враховує, що долучене до даного клопотання письмове повідомлення про зміну повідомлення про підозру та про нову підозру відносно ОСОБА_4 було складено 15.07.2019 року.

При цьому, до матеріалів дійсного клопотання стороною обвинувачення було долучено лист від громадянина ОСОБА_4 на адресу старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , датований 25.04.2019 року, в якому останній вказав дійсне місце свого проживання.

Відтак, оскільки на момент складання письмового повідомлення про підозру у сторони обвинувачення були наявні відомості в частині фактичного місця проживання громадянина ОСОБА_4 , при вирішенні питання вручення письмового повідомлення про підозру такій особі сторона обвинувачення повинна була б керуватися відповідними положеннями ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 7 ст. 135 КПК України.

Натомість, оскільки матеріали даного клопотання не містять підтверджень належного виконання стороною обвинувачення вимог означених норм Закону, слідчий суддя не може вважати, що громадянин ОСОБА_4 набув процесуального статусу підозрюваного в рамках такого кримінального провадження, а відтак, не може й погодитися з доводами сторони обвинувачення в частині наявності правової підстави для застосування в рамках такого кримінального провадження арешту майна, оскільки з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, арешт може накладатися на майно саме підозрюваної особи.

В цілому, слідчий суддя також акцентує увагу сторони обвинувачення, що звертаючись з даним клопотанням про арешт майна, сторона обвинувачення до такого клопотання долучає відомості з ТСЦ 5141 РСЦ МВС в Одеській області, датовані 14.03.2020 року, актуальність яких на теперішній час слідчий суддя з власної ініціативи позбавлений процесуальної можливості перевірити.
За таких обставин та враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення не доведено правових підстав та необхідності дії арешту майна, а відтак, в задоволенні такого клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000525 від 22.05.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 366, ч. ч. 1, 2 ст. 364 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1