Номер провадження: 11-кп/813/580/21
Номер справи місцевого суду: 504/376/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.05.2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого, -

встановив:

оскарженою ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.05.2020 року задоволено подання Лиманського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та відносно засудженого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заводівка, Березівського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого,
скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року та останнього направлено для відбування покарання до місць позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
До набрання ували законної сили стосовно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань», взявши його під варту в залі суду.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 15.05.2020 року.
Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що обставини справи в їх сукупності свідчать про небажання ОСОБА_9 стати на шлях виправлення, про його злісне ухилення від виконання покладених судом на нього обов`язків, у зв`язку з чим, на підставі ч.2 ст.78 КК України, він підлягає направленню для відбування призначеного йому покарання за вироком суду.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Лиманського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Захисник посилається на те, що районний суд належним чином не дослідив та не взяв до уваги обставини внаслідок яких ОСОБА_9 не мав можливості своєчасно прибути для реєстрації до органу пробації. Одночасно захисник посилається на поганий стан здоров`я засудженого ОСОБА_9 , який хворіє на гепатит «С», а також стверджує про неврахування районним судом сімейних обставин у родині засудженого, зокрема перебування на його утриманні матері похилого віку, яка є інвалідом другої групи та неповнолітнього сина. Крім того, захисник посилається на те, що районним судом порушено принцип презумпції невинуватості, оскільки в оскаржуваній ухвалі суд послався на те, що відносно ОСОБА_9 є інше кримінальне провадження, в якому йому повідомлено про підозру. Однак, на думку захисника, існування вказаного кримінального провадження не може впливати на рішення щодо питання яке вирішувалося судом. Також захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє посилання на кількість та зміст адміністративних правопорушень, які ОСОБА_9 вчинив під час іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати; перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону під час розгляду подання органу пробації.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали та матеріалів справи, ОСОБА_9 засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останній звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два)роки. На підставі ст.76 КК України, суд поклав на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про заміну місця проживання, роботи або навчання.
20.12.2018 року ОСОБА_9 був поставлений на облік до Лиманського МРВ філії ДУ «Центр пробації» (а.с.4).

Через систематичну неявку засудженого за викликами до органу пробації, 25.01.2019 року з ним було проведено бесіду про порядок та умови відбування покарання з випробуванням, роз`яснено йому наслідки ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків та встановлено дні явки на реєстрацію, у зв`язку з чим останнім було надано відповідну підписку (а.с. 5, 12, 17, 21-24).

В подальшому, ОСОБА_9 органом пробації виносилися застереження у виді письмового попередження про скасування випробування від 06.02.2019 року та від 19.08.2019 року, з якими він був особисто ознайомлений (а.с.34, 54).

Натомість, як свідчать матеріали справи, після двох попереджень, засуджений ОСОБА_9 продовжив ухилятися від відбування призначеного покарання та без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до органу пробації сім разів, а саме: 04.02.2019 року, 03.06.2019 року, 15.07.2019 року, 08.01.2020 року, 13.01.2020 року, 20.01.2020 року та 03.02.2020 року.

Згідно вимог ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст.166 КВК України встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, частиною 3 зазначеної норми закону передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації у визначені дати, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосовані до нього письмові попередження, останній без поважних причин систематично не виконував обов`язок з`явитися на реєстрацію до органу з питань пробації, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, а факт неодноразового ігнорування покладених обов`язків свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували поважність неявок ОСОБА_9 до органу пробації для реєстрації, рівно як і не містять буд-яких повідомлень від останнього про неможливість з`явитися у встановлені графіком дні та час.

Апеляційний суд не приймає доводи захисника про те, що ОСОБА_9 не з`являвся для реєстрації до органу пробації через стан здоров`я та в зв`язку з сімейним обставинам, про що зазначено в апеляційній скарзі, оскільки матеріали справи та надані до апеляційної скарги захисником документи, не містять відомостей на підтвердження обставин, щодо існування поважних причин, які позбавляли засудженого можливості виконувати покладені на нього судом обов`язки, зокрема з`являтися для реєстрації до органу пробації.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що медична документація, надана стороною захисту, дійсно підтверджує наявність у засудженого ряду захворювань, але не підтверджує, що неприбуття на реєстрацію було обумовлене перебуванням засудженого в дні реєстрації на стаціонарному або амбулаторному лікуванні. Той факт, що на утриманні засудженого перебувають мати та неповнолітня дитина, не може визнаватися поважною причиною для невиконання засудженим покладених на нього обов`язків.

Доводи захисника про те, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє посилання на кількість та суть адміністративних правопорушень, за які ОСОБА_9 притягувався за період іспитового строку, апеляційний суд також вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з оскаржуваної ухвали, підставою для скасовування звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 слугували його систематичні неявки до органу пробації для реєстрації без поважних причин.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що в розумінні змісту ст.166 КВК України, вчинення особою адміністративних правопорушень під час іспитового строку є однією із самостійних підстав для скасування стосовно особи звільнення від покарання з випробуванням, а тому не є обов`язковою складовою для прийняття рішення судом по даній категорії справ.

Апеляційний суд також не приймає доводи захисника про порушення районним судом принципу презумпції невинуватості в частині посилання суду в оскаржуваній ухвалі на повідомлення ОСОБА_9 про підозру в іншому кримінальному провадженні, оскільки з мотивувальної частини ухвали вбачається, що суд врахував зазначену обставину, як таку, що характеризує особу засудженого, а не як підставу для скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає правильним висновоксуду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання органу з питань пробації про скасування звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.05.2020 року, якою скасовано звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2018 року залишити без змін.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4