ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/618/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/ 484/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,
представника потерпілої - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника - ОСОБА_11 ,
обвинуваченого - ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України 9 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_12 визнаний винним в тому, що він в період 23-24 грудня 2017 року (точний час в ході судового розгляду не встановлено) знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками - ОСОБА_13 ,1932 р.н. та ОСОБА_14 ,1930 р.н. і, на грунті особистих неприязних відносин до своєї матері ОСОБА_14 , спровокував з нею сварку, в ході якої, тягав її по підлозі та, навмисно, наніс потерпілій ОСОБА_14 численні удари руками та ногами по голові та тулубу.
В результаті протиправних умисних дій ОСОБА_12 потерпілій ОСОБА_14 було заподіяно такі ушкодження:
голови: синець в периорбітальній області справа з розповсюдженням на лобну, виличну і скроневу області справа, з садном на цьому фоні в проекції правої надбрівної дуги; крововилив в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лобній і скроневій області справа; кінцівок: синець на всьому протязі правої гомілки по передній-внутрішній поверхні з групою саден на його фоні в середній третині по передній поверхні, які, відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 1-ДМ/18 від 30.01.2018, відносяться до легких тілесних ушкоджень;
закритий перелом шийки правої стегнової кістки з крововиливом в м`які тканини верхньої і середньої третини, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1-ДМУ18 від 30.01.2018, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я;
грудної клітини: синець на передній поверхні грудної клітини в проекції грудини, синець на грудній клітці справа (від проекції пахвової западини до молочної залози), крововилив в м`які тканини грудної клітини справа (від пахвової западини до реберної дуги та назад (спину)); перелом ребер: справа 3,8-9-го по передній пахвовій лінії, 4-го по середньо-ключичній лінії, 5-6-го по при грудній лінії; перелом ребер зліва 2-го по при грудній лінії, 3,8-го по передній пахвовій лінії, 4-6-го по середньо-ключичній лінії; кінцівок: синець на правому плечі в верхній третині по передній зовнішній та внутрішній поверхні з крововиливом в м`які тканини верхньої та середньої третини з вивихом голівки правої плечової кістки, з розривом зв`язкового апарата з закритим переломом плечової кістки в ділянці головки по передній поверхні у вигляді сколу, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1-ДМ/18 від 30.01.2018, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що обумовили в клінічному перебігу небезпечного для життя стану.
30.12.2017 року потерпілу ОСОБА_14 було госпіталізовано до КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О. І. Мещанінова». Від отриманої закритої тупої травми грудної клітки і правого плеча, з переломами ребер, розвитком легенево-серцевої недостатності, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 07 години 00 хвилин потерпіла ОСОБА_14 померла за адресою АДРЕСА_2 .
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, постановити новий вирок, призначивши більш сувору міру покарання ОСОБА_12 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України у виді 10 років позбавлення волі. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_12 скоїв тяжкий злочин, постійно агресивно поводив себе з батьками, знущався над ними, бив, виганяв матір з дому та зачиняв двері зсередини. Перед смертю, коли потерпіла не мала фізичної можливості пересуватись по квартирі, в наслідок нанесених сином тілесних ушкоджень, обвинувачений забороняв своєму батькові доглядати за нею та давати їжу. Також зазначає про те, що ОСОБА_12 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, за місцем мешкання характеризується негативно. Також просить взяти до уваги ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 03.12.2013 року, якою закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 за ч.2 ст.125 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень його матері, у зв`язку із відмовою потерпілої від обвинувачення.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, як незаконний та необґрунтований.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_12 скасувати. Закрити кримінальне провадження у зв`язку не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_12 в суді і вичерпані можливості їх отримання. Дослідити письмові докази сторони обвинувачення: Протокол огляду місця події від 01.01.2018 року (а.с. 95-98); Висновок експерта №1-ДМ/18 від 30.01.2018 року (а.с.107-110); Рентгенографію від 30.12.2017 року (а.с.119); Договір про визначення часток від 14.12.2004 року (а.с.81); Договір дарування 50/100 частин квартири від 20.12.2004 року(а.с.82); Дозвіл на проведення огляду квартири від 02.01.2018 року (а.с.99); Допитати свідків : ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 . (вказана понятим в Протоколі огляду місця події від 01.01.2018 року) ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 . (вказаний понятим в Протоколі огляду місця події від 01.01.2018 року). В обґрунтування посилається на те, що стороною обвинувачення не було надано належних і допустимих доказів доведеності вини ОСОБА_12 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, і на припущеннях, що судом було проігноровано і всупереч доводам і доказам сторони захисту про необхідність ухвалити виправдувальний вирок, судом було ухвалено обвинувальний вирок. Невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є об`єктивною підставою скасування обвинувального вироку і підставою для закрити кримінального провадження так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту та наполягав на задоволенні апеляційної скарги прокуратури, думку потерпілої та її представника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, надавши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 121 КК України, та ухвалення обвинувального вироку стосовно нього, з чим погоджується колегія суддів.
В судовому засіданні апеляційного суду 05.03.2020 року було частково задоволено клопотання сторони захисту щодо допиту свідків, а саме ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , які зазначені понятими в протоколі огляду місця події від 01.01.2018 року, для виклику яких в судовому засіданні оголошено перерву. На адреси вказаних свідків неодноразово надсилалися судові повістки, які були повернуті до суду як невручені адресатам. Судова повістка на 03.12.2020 року була отримана ОСОБА_17 , останній залишив телефонограму, зі змісту якої вбачається, що свідок за станом здоров`я не може прибути в судове засідання, зазначив, що підтверджує повністю, підписаний ним протокол.
З огляду на вказані обставини сторона захисту не наполягала на повторних викликах ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , та їх безпосередньому допиті в суді апеляційної інстанції.
Щодо прохання про дослідження письмових доказів, то колегія суддів враховуючи ч. 3 ст. 404 КПК України не вбачає підстав для повторного дослідження обставин, оскільки стороною захисту не наведено обгрунтованих та достатніх доводів, які б свідчили про неповне або з порушеннями дослідження доказів судом першої інстанції.
Крім того, в клопотанні від 15.11.2020 року обвинувачений просив апеляційний суд зробити запит до лікарні щодо його травми руки, викликати в судове засідання лікаря-хірурга, який би засвідчив стан руки, провести слідчий експеримент в судовому засіданні, оскільки його сестра стверджує, що він бив матір руками по обличчю в 2013 році та в грудні 2017 року, що фізично неможливо через стан руки. Проте колегія суддів з урахуванням змісту обвинувачення, висновку щодо причин смерті потерпілої, з урахуванням положень ст. 333 КПК України не вбачає підстав для задоволення такого клопотання.
Вина ОСОБА_12 підтверджується наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , показаннями з чужих слів потерпілої ОСОБА_8 в частині того, що їй розповіла ОСОБА_14 про обставини побиття її сином ОСОБА_12 , що бив її саме він, та про обставини побиття, які визнані судом допустимим доказом, показаннями свідка ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , судмедексперта ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , експерта ОСОБА_22 , письмовими доказами: заявою ОСОБА_8 про нанесення тілесних ушкоджень її матері ОСОБА_14 , інформацією МОЗУ ХГКСНМП ім. проф. А.І. Мещанінова про дані пацієнта від 30.12.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_14 (87 років) буда доставлена з дому/ побита сином/ первинний діагноз - перелом шейки бедра справа, вивих плечового суглобу, - інформацією відповідно до рапорту помічника чергового Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 30.12.2017 року про отримання повідомлення лікаря до пульту 102 про потерпілу ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій встановлено діагноз: перелом шейки бедра справа, вивих плечевого суглобу; з пояснень: 24.12.2017 року за місцем мешкання побита сином; доставлена до 4-ї лікарні , - інформацією відповідно до рапорту помічника чергового Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області від 01.01.2018 року про отримання о 09-44 год. повідомлення до пульту 102 про те, що за адресою АДРЕСА_2 померла ОСОБА_14 , 87 років , - протоколом огляду місця події від 01.01.2018 року за адресою АДРЕСА_2 , та ілюстративним матеріалом до протоколу огляду місця події від 01.01.2018 року, - протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.01.2018 року проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 03.01.2018 року, в ході якого було надано доступ до медичної документації та рентгенівських знімків на імя ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , висновком судово-медичної експертизи № 1-Дм/18 від 30.01.2018 року трупа громадянки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , висновком судово-психіатричної експертизи № 54 від 22.01.2018 року.
В суді першої інстанції стороною захисту було заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме ілюстративного матеріалу до протоколів огляду місця події, оскільки вони в ході досудового розслідування стороні захисту не надавалися, та протоколу огляду місця події, який проведений за адресою АДРЕСА_1 , з тих підстав, що він проведений з порушенням норм КПК України.
Районний суд надаючи оцінку доказам дійшов висновку, що ілюстративний матеріал не є самостійним доказом, а є лише додатком, а тому не може бути визнаний недопустимим доказом. Щодо протоколу огляду місця події від 02.01.2018 року, то судом першої інстанції цей доказ та відповідно предмети вилучені за результатами вказаної слідчої дії, а саме пошкоджений халат красно-синьо-білого кольору та металевий савок, постанова про визнання речовими доказами від 02.01.2018, визнані недопустимими. Враховуючи, що суд першої інстанції вже надав оцінку ілюстративному матеріалу до протоколу огляду місця події, з чим погоджується колегія суддів, в протоколі від 01.01.2018 року вказано про застосування технічних засобів, а від понятого, який був присутній при проведенні вказаної слідчої надійшла телефонограма, відповідно до якої він підтверджує підписаний ним протокол, ОСОБА_20 в суді першої інстанції повідомила, що під час огляду трупа ОСОБА_14 , на місці події брали участь поняті, які спостерігали за слідчими діями, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання протоколу огляду місця події від 01.01.2018 року та ілюстративного матеріалу до нього недопустимим доказом.
Захисник посилається на те, що в матеріалах справи знаходиться висновок експерта під № 1-ДМ/18, а у вироку суд зазначає висновок № 1ДМУ18, який в матеріалах справи відсутній. Зазначення в тексті вироку такого номеру висновку експерта слід вважати технічною помилкою, крім того, обгрунтовуючи доказами вину обвинуваченого суд посилався на висновок судово-медичної експертизи № 1-Дм/18 від 30.01.2018 року на аркушах справи 107-110.
Адвокат також вказує, що допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_22 пояснила, що закритий перелом шийки правої стегнової кістки у ОСОБА_14 виник в результаті вікових змін кісткової тканини, які призвели до перелому правої стегнової кістки, а суд проігнорував ці показання лікаря. Але слід вказати, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 причиною смерті гр. ОСОБА_14 стала закрита тупа травма грудної клітки і правого плеча, з переломами ребер, розвитком легенево-серцевої недостатності, між отриманими ушкодженнями грудної клітки та правого плеча і смертю гр. ОСОБА_23 є прямий причинний зв`язок. Таким чином, вказані доводи захисника щодо перелому шийки правої стегнової кістки не спростовують доведеної вини ОСОБА_12 .
Доводи захисника обвинуваченого щодо інформації, вказаної в консультативному висновку лікаря ОСОБА_21 від 30.12.2017 року, рентгенографії від 30.12.2017 року з приводу відсутності даних про переломи ребер були перевірені в ході судового розгляду місцевим судом, був допитаний лікар ОСОБА_21 , судово-медичний експерт ОСОБА_20 , яка здійснювала огляд трупа на місці події, експерт ОСОБА_22 , яка проводила експертизу трупа.
Відповідно до показань ОСОБА_20 з приводу того, що у протоколі не зазначено наявність переламаних ребер у потерпілої вказала, що не завжди при огляді на місці події можна виявити переломи ребер, у зв`язку із чим зазвичай і проводиться експертиза трупа, під час якої і виявляються ушкодження, які не завжди можна виявити під час зовнішнього огляду людини. Під час зовнішнього огляду на місці події у Протоколі описується все те, що можна виявити під час такого поверхневого огляду, а вже під час проведення експертизи трупа, тіло оглядається більш детально та виявляється все те, що не було виявлено під час попереднього огляду.
Адвокат посилається на показання ОСОБА_20 про те, що при огляді трупа був відсутній спеціальний фіксатор, про який вказано в консультативному висновку лікаря ОСОБА_21 , але як зазначено вище проведеною судово-медичною експертизою встановлено причини смерті ОСОБА_14 , які пов`язані з отриманими нею тяжкими тілесними ушкодженнями, а не відсутністю медичного фіксатора. Крім того, відповідно до висновку експерта вказані ушкодження утворились прижиттєво, від ударної та ударно-ковзаючої дії тупих предметів, індивідуальні властивості яких в пошкодженнях не відобразились. Зважаючи на ступінь проявів реактивних змін в пошкодженнях, експерт вважає, що вони утворились за декілька діб до настання смерті, приблизно за 5-7 днів. При допиті в суді експерта пояснила, що множинні переломи у ОСОБА_14 , з різних сторін, утворилися від неоднократних ударів та не могли утворитися від падіння.
Відсутність в матеріалах кримінального провадження самого консультативного висновку експерта від 30.12.2017 року не виключає причетності ОСОБА_12 до спричинення тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілої, оскільки зміст вказаного висновку відображений у висновку судово-медичної експертизи. Крім того, по справі встановлені інші докази, які є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_12 .
Сторона захисту як на одну з підстав для скасування вироку суду посилається на те, що суд не перевірив дійсність договорів про визначення часток від 14.12.2004 року та договору дарування, відповідно до якого батьки ОСОБА_8 подарували їй належні їм частки квартири АДРЕСА_5 . Проте в даному випадку з урахуванням обсягу обвинувачення ОСОБА_12 в кримінальному провадженні, підстави для надання оцінки правочинам, укладеним в порядку Цивільного Кодексу України, відсутні. Суд не уповноважений в кримінальному провадженні перевіряти, надавати оцінку вказаним договорам. У випадку наявності сумнівів в достовірності цих договорів ОСОБА_12 не позбавлений права вирішувати ці питання в порядку цивільного судочинства.
В цьому контексті захисник зауважував, що ОСОБА_8 на день проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_5 вважала себе власницею квартири, та надала згоду на проведення огляду, хоча квартири належить ОСОБА_12 . Вказана обставина жодним чином не впливає на обсяг обвинувачення та висновки суду щодо винуватості обвинуваченого, оскільки протокол огляду місця події, а саме квартири АДРЕСА_5 та отримані за його результатами докази визнані судом недопустимими.
Захисник вказує, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів притягнення ОСОБА_12 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за протизаконні дії по відношенню до своїх батьків. З заявами до поліції зверталася тільки ОСОБА_8 . Але в матеріалах справи наявні фотокопії відповідей з Ленінського РВ ГУМВС в Харківській області як на ім`я ОСОБА_14 так і на ім`я ОСОБА_8 про те, що стосовно ОСОБА_12 складалися протоколи за насилля в сім`ї, що підтверджується також довідкою ДОП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області (Т.1 а.с 135).
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що ОСОБА_14 забирала бригада швидкої допомоги.
Відповідно до рапорту пом.чергового Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області 30.12.2017 року надійшло повідомлення. Бригада № 802. Лікар Андросов Потерпілий: ОСОБА_14 доставлена до 4-ї лікарні. Зазначене підтверджується фотокопією супровідного листа про доставлення ОСОБА_14 до лікарні 30.12.2017 року. (Т. 1 а.с. 122)
Також захисник в апеляційній скарзі вказує, що в судовому засіданні при допиті лікаря ОСОБА_21 потерпіла показала йому фото матері, які не відкривалися стороні захисту за ст. 290 КПК України, вказуючи, що саме так вона виглядала при огляді, на що лікар пояснив, що якби бачив людину з такими ушкодженнями, то направив би до нейрохірурга, про що мало бути відображено в медичній документації. Але, що саме вказана обставина спростовує чи навпаки доводить, захисник не обгрунтував. Зазначені фото не є доказом у кримінальному провадженні, не були долучені до матеріалів справи, а причини смерті були встановлені під час проведення судово-медичної експертизи.
Обвинувачений в своїх клопотаннях до апеляційного суду зазначав про застосування до нього в приміщенні Ленінського ВП катування, побоїв та мордування, погрози вбивством, про нібито примушення давати показання, просив притягти до кримінальної відповідальності всіх, хто зловживав владою чи службовим становищем, привласнив майно, порушив недоторканість житла, не надав допомоги хворому, здійснював завідомо неправдиве повідомлення про злочин, виносив неправосудний вирок, давав неправдиві показання.
У випадку вчинення стосовно ОСОБА_12 злочину, він має право подати заяву про вчинення кримінального правопорушення до органів ДБР або прокуратури. При цьому, слід зауважити, що висновки суду першої інстанції грунтуються на показаннях потерпілої та свідків, письмових доказах, серед яких немає процесуальних документів, які б фіксували відповідні слідчі дії проведені за участю обвинуваченого. В судовому засіданні ОСОБА_12 винним себе не визнав. Таким чином, в основу вироку не покладено показань обвинуваченого, які б його викривали, чи інших слідчих дій, які б могли бути отримані чи проведені з застосуванням до обвинуваченого недозволених методів. Всі процесуальні дії, які оформлені процесуальними документами, на яких грунтується вирок суду, були проведені без участі обвинуваченого, тому перевірка обставин, на які вказує ОСОБА_12 щодо незаконного з ним поводження, має бути здійснена поза межами даного кримінального провадження. Посилання обвинуваченого на ряд інших нібито вчинених кримінальних правопорушень можуть бути перевірені у встановленому законом порядку після звернення ОСОБА_12 з відповідною заявою до уповноважених на це органів.
Обвинувачений зазначає, що до суду не викликали лікарів бригади швидкої допомоги, проте судом було відмовлено в задоволенні цього клопотання. Крім того, які суттєві обставини вони могли повідомити, враховуючи, що судом були задоволені інші клопотання сторони захисту та в судовому засіданні були допитані лікар ОСОБА_21 , судово-медичний експерт ОСОБА_20 , яка здійснювала огляд трупа на місці події, експерт ОСОБА_22 , яка проводила експертизу трупа, а в матеріалах справи наявна рентгенографія від 30.12.2017 року, висновок судово-медичної експертизи. Експерт ОСОБА_22 в суді першої інстанції підтвердила висновки проведеної нею експертизи. Пояснила, що труп досліджувала особисто, виявлені тілесні ушкодження були зафіксовані в дослідницькій частині. Висновки експертизи не викликають сумнівів, крім того, після допиту експерта стороною захисту не порушувалося питання щодо необхідності проведення повторної експертизи, про яку просив обвинувачений у клопотанні від 16.05.2018 року, яке 06.06.2018 року судом було залишено без розгляду. Інші клопотання, що стосувалися встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме щодо виклику та допиту свідків судом були вирішені.
Обвинувачений просить надати оцінку діям слідчого, прокурора, судді та експерта, які у змові з його сестрою сфальсифікували дані по справі та порушували його права. При перегляді вироку в апеляційному порядку суд надає оцінку висновкам суду першої інстанції та доказам, які покладені в його основу.
Щодо призначеного судом покарання колегія суддів зазначає що, при призначенні покарання обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судом першої інстанції врахована ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, думку потерпілої, дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 вчинив тяжкий злочин (ст. 12 КК України). Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_12 не встановлено. Обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, розлучений.
В апеляційній скарзі прокурор посилається, окрім іншого, на ухвалу суду від 03.12.2013 року, відповідно до якої провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 125 КК України було закрито, у зв`язку із відмовою його матері від обвинувачення. Але обставини, про які зазначає прокурор в апеляційній скарзі щодо ставлення обвинуваченого до своїх батьків, в цілому були враховані судом при призначенні покарання, у зв`язку із чим апеляційні доводи прокурора щодо призначення обвинуваченому більш суворої міри покарання не підлягають задоволенню, визначена судом міра покарання є достатньою в даному випадку.
Підстав для скасування вироку суду, закриття кримінального провадження не вбачається. Судом першої інстанції досліджені отримані докази, безпосередньо отримано показання як обвинуваченого, так і потерпілої, свідків, експертів, яким в їх сукупності надано належну правову оцінку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачено ст. 412 КПК та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення суд не встановив. Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 10 липня 2019 року у відношенні ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: