Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/647/2020 Справа № 641/4990/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003534 від 21.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 19 вересня 2020 року.

У судовому засіданні прокурор прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотаннями про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування даного клопотання посилався на те, що існує обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення даного клопотання та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи дане клопотання тим, що у сторони обвинувачення відсутні підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що обвинувачений потребує постійного лікування, страждає хронічним захворюванням.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні вважали за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до наступного висновку.

До обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02.06.2020 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави в сумі 630 600 грн., у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, який в подальшому було продовжено. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.07.2020 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 припиняє свою дію 19 вересня 2020 року.
За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_4 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Прокурор при розгляді клопотання має довести про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , однак вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, оскільки застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є більш доцільним, саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, а клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обґрунтовано та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід з тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на цілодобовий домашній арешт за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати до суду за першою вимогою;
-не залишати місце постійного мешкання;
-не відвідувати кафе, бари, ресторани;
-здати для зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон при його наявності.
Ухвалу передати для виконання до Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Строк дії ухвали 2 місяці з моменту її проголошення до 18 листопада 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1