Єдиний унікальний номер 448/911/20
Провадження № 1-кп/448/181/20
В И Р О К
Іменем України

09.11.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000295 від 21.07.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 20.07.2020р. близько 15:30год., переслідуючи мету незаконно заволодіти транспортним засобом та будучи в стані алкогольного сп`яніння, умисно незаконно заволодів транспортними засобом трактором марки «МТЗ-82», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території ПАФ «Хлібороб» в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області та власником якого являється ОСОБА_5 , чим своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 96697,70 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище обставин визнав в повному обсязі. Надав показання, що у вищевказаний день, а саме 20.07.2020 року спільно із потерпілим ОСОБА_5 розпивав алкогольні напої та не отримавши згоди останнього сів за кермо його транспортного засобу трактора марки «МТЗ-82», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території ПАФ «Хлібороб» в с.Дидятичі Мостиського району Львівської області та поїхав. Вказав, що причиною вчинення таких дій було те, що вжив дуже багато спиртного. Зазначив, що відшкодував заподіяну шкоду, попросив вибачення у потерпілого, у вчиненому щиро розкаявся, усвідомив наслідки своїх дій, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення злочину та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України (з урахуванням приписів ст.ст.4, 5 КК України) належать до нетяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнаються: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом визнається: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховується також, що обвинувачений ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його сімейний та матеріальний стан,- є неодруженим, непрацюючим, роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення такого, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 вибачив останньому його вчинок, не має до нього жодних претензій матеріального і морального характеру та просить суд не застосовувати до обвинуваченого суворої міри покарання.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Мостиського районного сектору Філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно обвинуваченого ОСОБА_6 а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, покладених судом відповідно до вимоги п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить з наступного.

За загальними правилом, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.289 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, було передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

25 вересня 2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст.289 КК України, згідно якими посилена відповідальність за вказане правопорушення та встановлено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. (Закон №875-IX від 03.09.2020). При цьому, даним законом диспозицію ч.1 статті 289 КК України змінено не було.
Відповідно до ч.1-3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, з урахуванням того, що Закон № 875-IX посилює кримінальну відповідальність за ч.1 ст.289 КК України, а також, що кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_3 до набрання вказаним законом чинності, виходячи зі змісту ч.2 ст.4, ч.3 ст.5 КК України, суд вважає за необхідне при ухваленні вироку відносно ОСОБА_3 керуватися положеннями ч.1 ст.289 КК України в редакції Закону України від 22.11.2018р. №2617-VIII, враховуючи зміни, внесені Законом України від 03.12.2019р. №321-IX, чинної на час вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення.
Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.289 КК України, але без відбування такого, звільнивши його від відбування покарання, надавши випробувальний термін.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.07.2020 року накладено арешт на трактор марки «МТЗ-82», реєстр.номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , визначивши місце зберігання такого, - територія ПАФ «Хлібороб», що за адресою: с.Дидятичі Мостиського району Львівської області.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки предмети на які накладено арешт належать на праві власності потерпілому ОСОБА_5 та на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: - трактор марки «МТЗ-82», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 ,- повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_5 ; - DVD-диск із записами із камер відеоспостереження з території ПАФ «Хлібороб», який долучено до матеріалів даного кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі: за проведення товарознавчої експертизи №16/1/760 від 28.07.2020 року в сумі 2288,30 гривень слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 23.07.2020 року на: - трактор марки «МТЗ-82», реєстр.номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 , скасувати.

Речові докази:
- трактор марки «МТЗ-82», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 ,- вважати повернутим ОСОБА_5 ;

- DVD-диск із записами із камер відеоспостереження з території ПАФ «Хлібороб», який долучено до матеріалів даного кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000295 від 21.07.2020р.
Процесуальні витрати по справі: за проведення товарознавчої експертизи №16/1/760 від 28.07.2020 року в сумі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1