Дата документу 15.09.2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001182 від 17.04.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, освіта вища, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

16 квітня 2019 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «РУТА 20», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Степового Фронту в м.Полтаві, що від вулиці Європейської до вулиці Михайла Грушевського, поблизу зупинки громадського транспорту, в межах нерегульованого пішохідного переходу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину в напрямку з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних переломів кісток лицьового черепа (гайморових порожнин, носової перетинки, кісток носу, лінійного перелому правої лобної порожнини та лівої вилицевої кістки без зміщення) з розвитком гематосинусу та міжтканевої емфіземи обличчя ліворуч, рваних ран верхньої та нижньої губ, гематом м`яких тканин, саден та пошкрябин шкіри обличчя, підвивиху 5-го пальця правої стопи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали є порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.18.1 Правил дорожнього руху, а саме водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість зупинити автомобіль, щоб дати дорогу пішоходу, який знаходився на пішохідному переході, тобто шляхом виконанням вимог п.18.1 Правил дорожнього руху.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що 16 квітня 2019 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, він керував автомобілем «РУТА 20», д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Степового Фронту в м.Полтаві, де поблизу зупинки громадського транспорту, в межах нерегульованого пішохідного переходу, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , що перетинав проїзну частину в напрямку з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля. Причиною даної автопригоди вважає невиконання ним п.18.1 ПДР, оскільки наближаючись до пішохідного переходу він як водій був зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись та пропустити пішохода, чого він не зробив.

Незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за викладених вище обставин повністю підтверджується показаннями потерпілого, письмовими доказами, які було досліджено в судовому засіданні.

Так потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду про обставини вчинення автопригоди, внаслідок якої водій ОСОБА_6 допустив на нього наїзд транспортним засобом 16 квітня 2019 року, приблизно об 11 годині 50 хвилин, в той час, коли він перетинав по вулиці Степового Фронту в м.Полтаві, поблизу зупинки громадського транспорту, в межах нерегульованого пішохідного переходу, проїзну частину в напрямку з права на ліво відносно напрямку руху його автомобіля. Внаслідок цього йому було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У матеріалах справи наявний протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 16.04.2019 року, схема та фототаблиця до нього, на яких зафіксовано розташування автомобіля РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження на ньому, плями бурого кольору на проїжджій частині.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 1115 від 04.12.2019 року, на тілі потерпілого ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження в вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних переломів кісток лицьового черепа (гайморових порожнин, носової перетинки, кісток носу, лінійного перелому правої лобної порожнини та лівої вилицевої кістки без зміщення) з розвитком гематосинусу та міжтканевої емфіземи обличчя ліворуч, рваних ран верхньої та нижньої губ, гематом м`яких тканин, саден та пошкрябин шкіри обличчя, підвивиху 5-го пальця правої стопи, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

12.10.2019 року слідчим за участю обвинуваченого ОСОБА_6 проведено слідчий експеримент, результати якого зафіксовано в протоколі від 12.10.2019 року та надані в розпорядження експерта автотехніка.

15.11.2019 року слідчим за участю свідка ОСОБА_8 проведено слідчий експеримент, результати якого зафіксовано в протоколі від 15.11.2019 року та надані в розпорядження експерта автотехніка.

17.11.2019 року слідчим за участю свідка ОСОБА_9 проведено слідчий експеримент, результати якого зафіксовано в протоколі від 17.11.2019 року та надані в розпорядження експерта автотехніка.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 672 від 27.11.2019 року, у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля РУТА 20, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п.18.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах даної події водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом виконання вимог п.18.1 ПДР.

Таким чином, досліджуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення ОСОБА_6 , суд визнає кожний доказ належним, допустимим, достовірним, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення в справі поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні 15.09.2020 року обвинувачений ОСОБА_6 заявив про повне визнання вини, у зв`язку з чим суд вважав за доцільне в порядку ст.349 КПК України не досліджувати інші докази в справі.

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та його особа не становить високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено злочин середньої тяжкості, він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на теперішній час не працевлаштований, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2006 та 2011 року народження, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває обліку в лікаря нарколога, невролога, психіатра, здоровий.

Окрім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив про бажання відшкодувати потерпілому ОСОБА_5 завдану майнову шкоду, однак останній уникав з ним зустрічей, в судове засідання не з`явився.

При цьому, ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та одержує державну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю на сина ОСОБА_10 , 2006 року народження, в період часу з 22.06.018 року по 05.06.2023 рік.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, майновий стан, поведінку як до вчинення злочину, так і після, перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, наявність пом`якшуючої обставини, а тому приходить до висновку про призначення покарання у виді штрафу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (Закон № 2617-VIII від 22.11.2018) посилено кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в частині покарання у виді штрафу, а саме встановлено дане покарання в розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Відповідно до ст.5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Санкцією частини 1 ст. 286 КК України в попередній редакції Закону встановлено покарання у виді штрафу встановлено в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Таким чином, до застосування підлягає Закон України в попередній редакції.
З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, вперше вчинення ОСОБА_6 злочину з необережності, отримання основного доходу внаслідок працевлаштування водієм, перебування на утриманні двох малолітніх дітей, які на теперішній час виховуються без участі матері, яка проживає за кордоном, суд вважає за необхідне не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів.

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених державою на лікування потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 2507, 76 грн.
Згідно з ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підтвердження заявлених позовних вимог прокурором надано довідку про вартість лікування вих№ 04-04/3435 від 13.12.2019 року, із якої слідує, що загальна сума витрат, понесених КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського» 1 на лікування ОСОБА_5 становить 2507,76 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову прокурора, поданого в інтересах держави.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 в справі не заявлено.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора, поданий в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації грошові кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_5 розмірі 2507 ( дві тисячі п`ятсот сім) грн. 76 коп. (одержувач Полтавський обласний бюджет, 5, банк одержувача ГУДКСУ в Полтавській області, р/р 0001, код бюджетної класифікації: 24060300,МФО831019, 36000, м.Полтава, вул. Соборності,36, р/р 6002, код платежу 24060300).
Стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) грн. 12 коп.
Речовий доказ: автомобіль РУТА -20, д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1