Справа № 405/2533/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001868 від 15.02.2017 року відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.06.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 20.08.2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №558-ІХ від 13.04.2020 року, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

В судовому засіданні прокурор зазначив про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки був судимий за аналогічний злочин та вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, ризик ухилитися від суду та впливу на свідків, так як свідок ОСОБА_6 при її допиті вказала, що на неї був тиск з боку обвинуваченого. Оскільки на даний час новий склад суду, ризик не зменшився.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. В обґрунтування клопотання вказала, що стороною обвинувачення не забезпечується явка свідків в судове засідання, через що судові засідання відкладаються. ОСОБА_5 вже 3 роки перебуває під вартою, з урахування «Закону Савченко» - 6 років, тобто тривалий час, що є порушенням його прав. Окрім того, докази, що містяться у справі є недопустимими, оскільки обшук було проведено 20.02.2017 року під виглядом огляду місця події та в подальшому не було санкціоновано судом. Ухвалою суду було санкціоновано обшук починаючи з 21.02.2017 року по 21.03.2017 року. Однак, в цей період обшук проведено не було. Також вказала, що ОСОБА_5 , не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочини він не збирається.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, вказав, що справа відносно нього сфальсифікована. Свідок ОСОБА_6 дає неправдиві свідчення і, на його думку, є в зговорі з поліцією. Вказав, що злочину не вчиняв, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора, враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 судом враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого. Також, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Так, обвинувачений ОСОБА_5 не працює, не одружений, раніше судимий, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Дане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового строку.

Наведене свідчить про наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченим у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні з метою зміни їх показів на свою користь, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім того, судом враховано можливість обвинуваченого зникнути з постійного місця проживання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу та задоволення клопотання захисника, та про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 троком на 60 днів, тобто до 16 жовтня 2020 року включно, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 178, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт в період часу з 21:00 год. до 06:00 год.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 16 жовтня 2020 року включно.

Копію ухвали направити для відома начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1