Справа № 755/3547/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 19 листопада 2019 року за №0009514за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», згідно якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_5 , з якими проживає в одному помешканні, що призвело до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілих.

Так, 05.01.2019 о 19 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, погрожував позбавленням життя останніх, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

11.01.2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 25.08.2019 о 18 год. 33 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив словесну сварку з матір`ю ОСОБА_4 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 30.08.2019 о 00 год. 1 1 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 вчинив словесну сварку з сестрою ОСОБА_5 , внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

18.11.2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді громадських робіт.

Крім того, 14.11.2019 о 01 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, погрожував позбавленням життя останніх, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

18.11.2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, 16.11.2019 о 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 висловлювався в адресу своєї сестри ОСОБА_5 нецензурною лайкою, погрожував позбавленням життя останньої, внаслідок чого було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_7 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст. 173-2 КУпАП.

18.11.2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

У подальшому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, в період з 18 листопада по 21 листопада 2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення фізичного, економічного та психологічного насильства на грунті неприязних відносин, систематично продовжив вчиняти фізичне, економічне та психологічне насильство щодо матері ОСОБА_8 та сестри ОСОБА_5 , яке виразилось у вчиненні наступних дій.

Так, 18 листопада 2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_8 та сестри ОСОБА_5 психологічне та фізичне насильство, що виразились в словесних образах в бік потерпілих.

Також, 21 листопада 2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_5 фізичне насильство, що виразилось у нанесенні удару в область грудей потерпілої.

Крім того, у період з листопада 2019 по січень 2020 року, ОСОБА_7 , будучи працездатною особою, не маючи постійного місця роботи, проживаючи в одній квартирі з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та користуючись емоційною залежністю останньої, систематично вчиняв відносно останньої економічне насильство, що виразилось у безоплатному користуванні комунальними послугами, вживанні продуктів харчування, що були придбані за кошти потерпілої, а також відсутності з його боку матеріальної підтримки матері та проживання повністю за її рахунок.

Вказані дії з боку ОСОБА_7 призвели до фізичних та психологічних страждань потерпілих ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , а також погіршення якості їх життя, та змусило звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру № 42/128 від 12.02.2019 ОСОБА_4 , 1954 р.н., перебуває в стані хронічної депресії, має високий рівень особистісної тривожності. Ситуація домашнього насильства призвела у клієнтки до внутрішньої конфліктності уявлень про себе, вразливості та сором`язливості, невпевненості в своїх силах, схильності все ускладнювати, заклопотаності, песимістичності в сприйнятті дійсності.

З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насилля та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного Центру № 42/99 від 29.01.2019 ОСОБА_5 , 1991 року народження, перебуває в стані депресії, має високий рівень особистісної тривожності. Ситуація домашнього насильства призвела у клієнтки до внутрішнього конфлікту, загострення вразливості та невпевненості в своїх силах, високий рівень тривоги, занепокоєння майбутнім, очікуванням невдач та розгубленістю.

З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насилля та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив що вчиняв домашнє насильство щодо сестри та мами у різних його проявах, а саме фізичне, психологічне та економічне.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала суду, що обвинувачений є її сином, вони проживають в одній квартирі. Зазначила, що син постійно влаштовує сварки із нею та її донькою, його сестрою. Підтвердила обставини зазначені в обвинувальному акті, а саме що вони викликали поліцію, щоб сина притягнули до адміністративної відповідальності. Щодо конкретних подій, покази дати не змогла, пояснивши, що не пам`ятає дати та обставини.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що обвинувачений доводиться їй братом. Також не змогла пригадати конкретні обставини за обвинувальним актом, проте показала, що протягом 2019 року вона із матір`ю змушені були викликати поліцію з приводу вчинення обвинуваченим домашнього насильства щодо них. Зазначила також, що ОСОБА_7 зовсім не сплачує за комунальні послуги, не сплачує за продукти харчування.

Крім наведеного вище, визнання вини ОСОБА_7 , показань потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , його вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження письмовими матеріалами кримінального провадження, які ніким не оспорюються, а саме: висновком Дніпровського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.01.2020 року № 42/99, з якої вбачається, що з потерпілими проводилась психолого-діагностична робота і з метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насилля та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога. Як наслідок, ситуація домашнього насильства зі сторони сина та брата, відповідно, привела до внутрішньої конфліктності та тривожного настрою та занепокоєння майбутнім (а.с. 136-137); протоколами про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановами про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 138- 149).

Суд вважає, виходячи з аналізу і оцінки показань учасників кримінального провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, доведеним, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства відносно потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з якими перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілих осіб.

А саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство щодо матері та сестри, з якими проживає в одному помешканні (квартирі) за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично висловлювався нецензурною лайкою у бік останніх, словесно ображав, а також, застосовував до потерпілої ОСОБА_5 фізичну силу - заподіявши шкоду психічному та фізичному здоров`ю потерпілих.

Обвинувачений ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, користується комунальними послугами та вживає продукти харчування, які придбані за рахунок потерпілих що, зокрема, було підтверджене і самим обвинуваченим у судовому засіданні.

Також, відповідно до п. п. 3, 6, 8, 14, 17 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, його ставлення до скоєного, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.09.2004 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, офіційно ніде не працює.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України суд враховує щире каяття обвинуваченого, як пом`якшуючу покарання обставину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого обвинувальний акт не містить.

Відповідно до досудової доповіді старшого інспектору Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 18.06.2020 року, ОСОБА_7 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення (а.с. 89-95).

В той же час, суд дійшов висновку, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя ОСОБА_9