Ухвала
іменем України
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 464/6742/16-к
провадження № 51-2957 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 березня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,
встановив:
Потерпілий звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 26 червня 2020 року касаційну скаргу потерпілого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. Також потерпілому роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку потерпілий звернувся з доповненнями до касаційної скарги. Проте положень ст. 427 КПК в повній мірі не дотримано.
Зокрема, 14 та 16 вересня 2020 року на адресу Суду від потерпілого надійшли доповнення до поданої ним касаційної скарги. Як зазначив скаржник, ці доповнення він подає на виконання ухвали Суду від 26 червня 2020 року.
Вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, скаржник, за змістом касаційної скарги, посилається на порушення допущені судом першої інстанції, разом з тим, скаржником не наведено жодного правового обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування чи зміну судового рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, з огляду на його вимогу про скасування рішення саме суду апеляційної інстанції.
Окрім того стверджуючи про наявність істотних порушень кримінального процесуального закону, під час розгляду справи судом першої інстанції, скаржник залишив поза увагою правовий висновок Верховного Суду (постанова від 20 травня 2020 року, справа № 644/9758/16-к, провадження № 51-7268 км 18).
Разом із цим скаржником при зверненні до суду касаційної інстанції не враховано положення п. 7 ч. 1 ст. 425 КПК, відповідно до яких потерпілий має право подати касаційну скаргу у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ним у суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування саме норм права. Тому відсутність обґрунтування доводів потерпілого щодо незаконності судового рішення з урахуванням положень згаданих статей КПК на підтвердження заявлених касаційних вимог і недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження. За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 березня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3