Провадження № 1-кп/344/515/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого експедитором ТзОВ «Захід-Посуд», раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 06.03.2018 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 аліментів на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1200 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження №56390379 від 16.05.2018 за виконавчим листом №344/15608/2017, виданим 06.03.2018 року.

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 неодноразово викликався до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області для вирішення питання щодо сплати аліментів та був попереджений про зобов`язання сплачувати аліментні платежі на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_5 .

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про рішення Івано-Франківського міського суду від 06.03.2018, згідно якого він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання їхнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, не маючи наміру виконувати рішення суду та діючи у порушення ст.150 Сімейного кодексу України, ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, усвідомлюючи, що він злісно ухиляється від сплати аліментів і бажаючи цього, у період з 2018 по даний час внаслідок умисної бездіяльності, реально розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, будучи працездатною особою, без повідомлення державного виконавця працював у ТзОВ «ЗАХІД ПОСУД» у м.Івано-Франківську, де отримував заробітну плату.

Тобто, знаючи про обов`язок сплачувати аліменти, маючи реальну можливість їх сплачувати, ОСОБА_4 протягом 2018 2020 років злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, визначені рішенням суду кошти не сплатив, внаслідок чого допустив заборгованість.

Із нарахованих у період з 16.04.2018 по 01.11.2020 аліментів у сумі 36591 гривень ОСОБА_4 сплатив двома платежами кошти в сумі 149 грн., однак у подальшому знаючи про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти згідно рішення суду, ігноруючи неодноразові попередження державного виконавця про наявність заборгованості щодо сплати аліментів та про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, для погашення заборгованості та поточної сплати аліментів жодних дій не вчиняв, в результаті чого, станом на 01.11.2020 допустив заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 36591 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене, відповідно до викладеного. Пояснив, що отримував заробітну плату в мінімальному розмірі, а тому заборгованість по аліментах погасити не зміг. На даний час поступово сплачує аліменти, зокрема 08.02.2021 роу сплатив 2400 гривень. Усвідомлює, що його дії є неправомірними, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнив суд, що такого більше не повториться, просить суворо його не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), суд вважає вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, по місцю роботи характеризується позитивно, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства або обмеження волі, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України у вигляді громадських робіт, оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 слід залишити без розгляду, оскільки, потерпіла повторно не з`явилась в судове засідання та в порушення вимог ч.4 ст.128 КПК України, форма та зміст позовної заяви не відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Зокрема, у даній позовній заяві зазначено, що потерпіла просить стягнути на її користь матеріальну шкоду в сумі 10000 гривень, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, тоді як судом розглядається кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України. Окрім цього, в позові взагалі не обгрунтовано в чому саме полягає завдана шкода та чим підтверджується саме така сума. Таким чином дана позовна заява в кримінальному провадженні розгляду не підлягає, однак суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілій її право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у вигляді вісімдесяти годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1