Справа 688/3143/20
№ 1-кс/688/1004/20
Ухвала
12 листопада 2020 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Шепетівка, в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.10.2020 року,

встановив:

ОСОБА_4 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19.10.2020 року. В скарзі зазначає, що 19 жовтня 2020 року він звернувся до Шепетівської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину інспектором дізнання СД Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , під час досудового розіслідування у кримінальному провадженні № 0000109 від 06.02.2020 року, а саме приховування злочинних діянь ОСОБА_6 . На вищевказану заяву, 28 жовтня 2020 року, він отримав відповідь з Шепетівської місцевої прокуратури, де йому було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 19.10.2020 року. Вважає таку бездіяльність прокурора Шепетівської місцевої прокуратури протиправною. Просить зобов`язати службову особу Шепетівської місцевої прокуратури внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань по його заяві про вчинення кримінального правопорушення від 19.10.2020 року про вчинення інспектором дізнання СД Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ст.396 ч.1 КК України

Скаржник ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення скарги, посилаючись на те, що диспозиція ч.1 ст.396 КК України, за якою ОСОБА_4 просив внести до ЄРДР відомості про вчинення інспектором дізнання СД Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбачає кримінальну відповідальність за заздалегідь необіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину. В той же час встановлено, що інспектром дізнання ОСОБА_5 , здійснюється досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000109 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке є кримінальним проступком.

Заслухавши доводи скаржника, думку прокурора та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Частиною 1 ст.214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України та підпункту 1 розділу 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що слугувати підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Слід також зазначити, що відповідно до п.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник вказав на те, що на його думку зазначені в скарзі дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.396 КК України.

Однак, відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи, як таке, не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Окрім наведеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що диспозиція ч.1 ст.396 КК України, за якою ОСОБА_4 просив внести до ЄРДР відомості про вчинення інспектором дізнання СД Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбачає кримінальну відповідальність за заздалегідь необіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину, однак встановлено, що інспектром дізнання ОСОБА_5 , здійснюється досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні №0000109 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке є кримінальним проступком.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга, з підстав зазначених у ній, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 336, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Шепетівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 19 жовтня 2020 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятити днів з дня її проголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1