печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року лідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002071 від 29.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні доручено групі прокурорів управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання публічного обвинувачення Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 04.12.2019 під № 0002515 щодо шахрайських дій директора компанії «Milsmex Trade Co. Limited» ОСОБА_7 , який за попередньою змовою з громадянином Канади ОСОБА_8 заволоділи грошовими коштами, які належать компанії нерезиденту «Emirate Business Group LLC», на загальну суму 9 000 000 доларів США за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у незакінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
За результатами проведеного розслідування,18.11.2020 о 18 год. 51. хв. старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні останньою злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
У подальшому, 19.11.2020 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ураховуючи вищевикладене, у випадку обрання стосовно
ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, остання достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Сторона обвинувачення зазначає, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків. Враховуючи характер кримінального правопорушення та інші обставини, визначені ст.178 КПК України орган досудового розслідування вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти ризикам зазначеним у клопотанні. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать запобігання зазначеним ризикам і не забезпечить дієвість кримінального провадження. Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з викладених в ньому підстав. Підозрювана та її захисник заперечили щодо задоволення клопотання. Просили відмовити у його задоволенні, врахувавши відсутність обґрунтованої підозри та недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку. Під час судового розгляду встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002071 від 29.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 369 та ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
19.11.2020 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України підтверджується наступними зібраними під час досудового розслідування доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 27.10.2020;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.10.2020;протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone 6», IMEI: НОМЕР_1 ;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 11.11.2020;відповіддю ГУ БКОЗ СБУ на доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України від 30.10.2020 № 14/2/2 7719;відповіддю ГУ БКОЗ СБУ на доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України від 09.11.2020 № 14/2/2 7880;відповіддю ГУ БКОЗ СБУ на доручення слідчого надано в порядку ст. 40 КПК України від 11.11.2020 № 14/2/2 7976;протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.10.2020;протоколом допиту ОСОБА_11 від 09.11.2020;протоколом вручення грошових коштів від 18.11.2020;протоколом обшуку ресторану «Жовте море» за адресою: м. Київ, вул. Г. Сталінграду, 8, корп. 6 від 18.11.2020;протоколом огляду вилучених грошових коштів в приміщені ресторану «Жовте море» за адресою: м. Київ, вул. Г. Сталінграду, 8, корп. 6 від 18.11.2020;протоколом огляду вилучених речей під час обшуку за адресою: м. Київ, вул. Г. Сталінграду, 8, корп. 6, від 18.11.2020;протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України від 18.11.2020;протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18.11.2020;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.11.2020;протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.11.2020;протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.11.2020;протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.11.2020;іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Водночас, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обоє 'язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477- IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»), З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду. Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи. Відповідно до положень статті 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу обов`язково повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177цього Кодексу;виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тобто, одних припущень слідчого та прокурора щодо наявності певних ризиків недостатньо для винесення слідчим суддею, судом рішення про обрання запобіжного заходу, кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клітин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції. Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами. Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в колісній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»). Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Згідно Постанови N14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи. Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Проте, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , її особу та інші обставини, ризики, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.. Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт та котрий згідно зі ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово. Окрім цього, застосовуючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; носити електронний засіб контролю.
Керуючись ст. 177-179, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління підполковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключення отримання невідкладної медичної допомоги. Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати його: - не відлучатися із населеного пункту в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого їй злочину; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - прибувати до прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою; - носити електронний засіб контролю. Визначити строк дії ухвали до 18.01.2021 року включно. Ухвалу в частині застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 25.11.2020 року о 14-25 годині.
Слідчий суддя ОСОБА_1