Справа № 523/8147/20
Провадження №1-кп/523/1111/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 28.05.2020 року у кримінальному провадженні №0001281, внесеного до ЄРДР 23.04.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шомполи Лиманського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, але зі слів має 3-х дітей та працює водієм таксі «Стартаксі», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не має судимості в силу ст.89 КК України,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, а також угоду про визнання винуватості від 28.05.2020 року, укладену між прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 та вказаним обвинуваченим в присутності його захисника, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно з обвинувальним актом, під час досудового розслідування встановлено, що 28.09.2019 року, приблизно о 06:30 годин, обвинувачений ОСОБА_5 у невстановленому досудовим розслідуванням місці знайшов бойовий патрон калібру 7,62?39мм, який являється бойовим припасом виготовленим промисловим способом та який може бути використаний для проведення пострілу з мисливської нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру, а також знайшов вибуховий пакет циліндричної форми, який містить у своєму складі розривний заряд 30+2 грамів димного рушничного пороху марки ДРП-4, який є вибуховою речовиною метательної дії й належить до вибухових речовин, після чого поклав цей бойовий припас і вибухову речовину до власної кишені, таким чином умисно незаконно й всупереч додатку №1 Постанови Верховної Ради України №2471-ХІІ від 07.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», п.п.1-4, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, п.п.2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метательними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 року, придбав їх шляхом привласнення знайденого та залишив їх незаконно зберігати і носити при собі без передбаченого законом дозволу до 23.04.2020 року, тобто до часу виявлення та вилучення працівниками поліції цього бойового припасу і вибухової речовини, що мало місце о 20:44 годин біля будинку №2 по вул.Академіка Заболотного в м.Одесі.
Крім того, 23.04.2020 року, у невстановлений досудовим розслідування час і місці, обвинувачений ОСОБА_5 знайшов кастет, який відноситься до категорії холодної зброї та належить до категорії контактної холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом, з використанням промислового обладнання, та поклав його до власної кишені та таким чином придбав зазначену холодну зброю шляхом привласнення знайденого і розпочав умисно незаконно й всупереч наведеним вище положенням законодавства носити при собі без передбаченого законом дозволу, до часу його виявлення та вилучення працівниками поліції, що мало місце у той же день о 20:44 годин неподалік від будинку АДРЕСА_3 .
Отже, за обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунете обвинувачення у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а також у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1 та 2 ст.263 КК України, відповідно.

На розгляд Суворовського районного суду м.Одеси з Одеської місцевої прокуратури №4, одночасно з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, також надійшла угода про визнання винуватості від 28.05.2020 року, укладена між зазначеним обвинуваченим в присутності його захисника ОСОБА_4 , з одного боку, та прокурором вказаної прокуратури ОСОБА_6 , - з іншого.

Відповідно до означеної угоди про визнання винуватості, обвинуваченому ОСОБА_5 було роз`яснено наслідки укладення цієї угоди та її невиконання, підстави та обмеження права оскарження обвинувального вироку, ухваленого за результатами затвердження угоди, а також узгоджене питання призначення обвинуваченому покарання: за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, а на підставі ч.1 ст.70 КК України узгоджене питання призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України із встановленням іспитового строку в 1 (один) рік та з покладенням відповідних обов`язків за ч.1 ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою провину в інкримінованих діяннях та, будучи ознайомленим судом зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про визнання винуватості, передбаченими ст.ст.473-474 КПК України, підтвердив добровільність укладення угоди, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а також фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушеннях та докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування.

Разом із тим, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в силу положень п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.474 КПК України.

При цьому, вияснивши правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 та іншими учасниками судового розгляду змісту вказаних обставин, а також роз`яснивши їм про наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення за результатами цього обвинувального вироку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, дослідженням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , судом встановлено, що зазначені процесуальні документи в цілому відповідають вимогам ст.ст.291, 472 КПК України, а відтак суд погоджується з кваліфікацією органом досудового розслідування умисних дій вказаного обвинуваченого за ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, а також носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, відповідно.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Наряду із означеним, ч.5 ст.65 КК України встановлює, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди, а за ч.ч.2, 3 ст.75 цього ж Кодексу, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено поміж іншого покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років та узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.373, ч.1 ст.475 КПК України, ч.5 ст.65, ч.ч.2, 3 ст.75 КК України та умови розглядуваної угоди про визнання винуватості в частині узгодженого між сторонами виду й розміру покарання зазначеному обвинуваченому, яке відповідає санкціям інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, що за приписами ст.12 цього ж Кодексу відноситься до категорії тяжких і нетяжких злочинів, відповідно, а також приймає до уваги особу обвинуваченого, який не одружений та на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» та в КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебуває, забезпечений місцем реєстрації й проживання, за місцем попереднього проживання характеризувався задовільно, не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

В порядку ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті та з чим погоджується суд, слід віднести щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, а до обставин, що обтяжують покарання вказаного обвинуваченого, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та розміру покарання у даному кримінальному провадженні, суд доходить висновку про те, що в силу приписів ч.5 ст.65, ч.ч.2, 3 ст.75 КК України покарання обвинуваченому ОСОБА_5 має відповідати узгодженим в угоді вимогам, а виправлення вказаної особи та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням обвинуваченому відповідного узгодженого між сторонами угоди покарання, зокрема й остаточного, та зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку протягом визначеного в розглядуваній угоді терміну та з покладенням низки певних обов`язків.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує за правилами ст.100 КПК України, а щодо процесуальних витрат в порядку ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 124-126, 314, 369-371, 373-374, 475-476 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 28.05.2020 року, укладену в кримінальному провадженні №0001281, внесеному до ЄРДР 23.04.2020 року, між прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, в присутності захисника останнього ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.263 КК України, призначивши узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості покарання:

-за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

В силу ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні бойовий патрон калібру 7,62?39мм та холостий патрон «7?32» калібру 5,45?39мм, вибухову речовину та кастет, які передані на зберігання до камери схову Суворовського ВП (квитанції №№Б00283, Б00284, Б00282), - знищити.

Згідно зі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 2778,65 (653,8+1307,6+817,25) гривень, за проведення експертних досліджень, - стягнути у повному обсязі з ОСОБА_5 на користь держави.

В порядку ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , направити для виконання - до Суворовського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та в частині знищення речових доказів - до Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, а також надати іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1