Справа № 369/3820/17
Провадження1-кп/910/52/19
23 грудня 2020 року м.Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу домашнього арешту в певний період доби та покладених обов`язків,
24 червня 2020 року Ухвалою Вищого Антикорупційного суду обвинуваченому ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у певний час доби на два місяця до 23 серпня 2020 року із покладенням низки процесуальних обов`язків. Згодом запобіжний захід та покладені обов`язки продовжувалися Вищим антикорупційним судом.
12 жовтня 2020 року Ухвалою Вищого Антикорупційного суду обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у відповідний час доби на два місяці до 12 грудня 2020 року із покладанням процесуальних обов`язків.
Враховуючи те, що строк запобіжного заходу та покладених процесуальних обов`язків закінчується 12 грудня 2020 року, з метою належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , запобіганню продовження злочинної діяльності та можливого ухилення від суду, прокурор подав клопотання від 03 грудня 2020 року про продовження запобіжного заходу та процесуальних обов`язків.
Однак, через хворобу одного із суддів колегії суду, до 12 грудня 2020 року, клопотання розглянути не вдалося.
У судовому засіданні 23 грудня 2020 року, прокурор, який підтримує державне обвинувачення подав клопотання про зміну клопотання про продовження запобіжного заходу, у якому посилаючись на об`єктивні обставини, через які неможливо було розглянути вчасно подане раніше клопотання про продовження домашнього арешту та покладених процесуальних обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , просив обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідний час доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, строком на два місяці та покласти на нього наступні процесуальні обов`язки: носити електронний засіб контролю; прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із квартири за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин; не залишати м. Київ та Київську область без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідного територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та відповідно внести зміни до клопотання від 03 грудня 2020 року.
У клопотанні прокурор звернув увагу, що ризики, визначені в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 12 жовтня 2020 року з часу винесення ухвали не змінилися. В обґрунтування клопотання, прокурор зазначив, що продовжує існувати ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищення, спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що у сукупності з іншими ознаками впливатиме на обрання запобіжного заходу, який буде достатнім для забезпечення дотримання і покладених обов?язків на обвинуваченого. Враховуючи наведе, просив застосувати домашній арешт, який належним чином забезпечить процесуальну поведінку ОСОБА_7 та покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язки. Вважає, що з огляду на існуючі ризики переховування від суду, можливого впливу на свідків та знищення доказів, обов`язки носити електронний засіб контролю; прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із квартири за адресою проживання без дозволу прокурора з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин; не залишати м. Київ та Київську область без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_8 ; здати на зберігання до відповідного територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну відповідають меті за ради якої їх необхідно застосувати одночасно із обранням запобіжного заходу.
На обґрунтування існуючих ризиків та необхідності обрання запобіжного заходу із покладеними обов`язками послався на те, що до суду надані докази обґрунтованості підозри, які досліджувалися у судовому засіданні. На підтвердження своїх доводів прокурор послався на те, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності. Прокурор також зазначив, що місце знаходження ОСОБА_7 було встановлено лише з використанням негласних слідчих розшукових дій, оскільки останній застосовував заходи конспірації, злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, при цьому співучасник переховується за кордоном і може допомогти обвинуваченому покинути територію України. У власності має земельні ділянки та значні грошові кошти, які зняв з банківських установ перед затриманням. Під час досудового розслідування ОСОБА_7 вживав заходи до приховування документів. Також прокурор послався на те, що відносно ОСОБА_7 висунуто обвинувачення в рамках інших кримінальних проваджень, що може вказувати на його схильність до подібних дій; не зважаючи на ухвалу суду про арешт транспортного засобу, спромігся здійснити його відчуження на користь третьої особи; вже під час судового розгляду імітував душевне захворювання, щоб бути звільненим від кримінальної відповідальності, чим майже на рік призупинив розгляд справи по суті; особисто зняв з банківських рахунків значні грошові суми, що дозволить обвинуваченому існувати в умовах переховування. Також звернув увагу на зв`язки обвинуваченого із керівниками підприємств, яким були перераховані кошти, що перебувають на теперішній час на непідконтрольній Україні території.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання. Надала пояснення аналогічні тим, які зазначені у клопотанні. Просила суд задовольнити клопотання у повному обсязі. Крім цього, звернула увагу, що через те, що вчасно з об`єктивних підстав неможливо було вирішити питання про продовження домашнього арешту і покладених обов`язків, відповідно з огляду на існуючі ризики, сторона обвинувачення просить обрати запобіжний захід і покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 низку процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 у цілому не заперечував проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу і покладення процесуальних обов`язків, просив замість обов`язку не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу суду, прокурора замінити обов`язком відлучатися із м. Києва та Київської області з повідомленням суддів та прокурора. Наголосив на тому, що всі відносини, які є предметом кримінального провадження є господарськими відносинами.
Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що прокурором не доведено ризики. Звернув увагу, що вже тривалий час застосовуються запобіжні заходи і на теперішній час момент розгляду клопотання, відсутні законні підстави обирати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який фактично прирівнюється до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також зазначив, що прокурор посилається на ті ж самі обставини, що і при обранні запобіжного заходу, крім того, не можливо відмову підозрюваного або обвинуваченого у наданні показів розцінювати, як перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки це гарантія і право підозрюваного, обвинуваченого не свідчити проти себе.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів керується наступним.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він протягом грудня 2014 - січня 2015 року за попередньою змовою з виконувачем обов`язки директора державного підприємства «Нацпроект «Повітряний експрес» ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, використовуючи своє службове становище директора ряду товариств з обмеженою відповідальністю під виглядом укладання та виконання договору про залучення коштів на умовах вкладу між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сапфір Фінанс» та державним підприємством «Нацпроект «Повітряний експрес» заволоділи державними коштами на загальну суму 81 950 000 гривень.
Діянням ОСОБА_7 надана правова кваліфікація за частиною 5 статті 191 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах.
Таким чином, кримінальне правопорушення у якому звинувачується ОСОБА_7 , відноситься за ч. 4 ст. 12 КК України до особливо тяжкого корупційного злочину із правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України.
Необхідно звернути увагу, що на час розгляду клопотання, розпочато дослідження письмових доказів, обвинувачений пояснення не надав, свідки не допитані.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Враховуючи стадію судового розгляду у якому розпочато дослідження матеріалів кримінального провадження, колегія суддів не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.
Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного:
Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливатиме на свідків чи потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.
Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі від 7 до 12 років, з конфіскацією майна, так і на докази, які були раніше долучені до кримінального провадження і були предметом дослідження під час судових засідань (приховування свого місця проживання, що встановлювалося засобами НСРД; ймовірність ділових та соціальних стосунків з ОСОБА_8 , що оголошений у міжнародний розшук, іншими особами, які можуть так чи інакше впливати на судовий розгляд.
Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .
За таких обставин, у разі визнання ОСОБА_7 винним в інкримінованих йому злочинах, останній повинен буде понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від правосуддя, колегія суддів також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 5 ст. 191 КК України, санкція статті якої передбачає покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.
За період з 03.03.2014 по 12.03.2015 обвинуваченим ОСОБА_7 безпосередньо знято готівку на суму 24,18 млн. гривень.
Крім цього, Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у співучасті з іншими особами заволодів державними коштами на суму 81 950 000 грн. На час розгляду судом клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та про продовження строку дії запобіжного заходу, суд не володіє інформацією, про відшкодування збитків ОСОБА_7 та виявлення цих коштів правоохоронними органами.
На переконання колегії суддів зазначені вище отримані ОСОБА_7 готівкові грошові суми є достатніми ресурсами для існування в умовах ймовірного переховування від суду, що посилює ймовірність цього ризику.
Колегія суддів бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, що ОСОБА_7 не порушував раніше покладені на нього об`язки. Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, родина, житло та належна процесуальна поведінка у минулому, не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.
Колегія суддів повинна врахувати наведену поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання про існування ризику переховування від суду і вважає, що цей ризик продовжує залишатися актуальним.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.
Щодо доводів сторони обвинувачення про існуючий ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів з метою уникнення кримінальної відповідальності, то з цього приводу суд звертає увагу на стадію кримінального провадження, що справа розглядається по суті, відбувається дослідження письмових доказів. Цьому ризику вже було надано неодноразову оцінку у попередніх ухвалах при зміні запобіжного заходу на більш м`який, коли суд прийшов до висновку, що цей ризик вже втратив свою актуальність. Прокурор у судовому засіданні не зміг надати підтверджуючих даних, що з моменту постановлення останньої ухвали 12 жовтня 2020 року, у сторони обвинувачення з`явилися нові факти, які б свідчили, що з`явився ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів. Проте суд зазначає, що відсутність цього ризику, не впливає на обрання більш м`якого запобіжного заходу, порівняно із домашнім арештом.
Крім цього, прокурор у клопотанні посилається на те, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності в іншому провадженні за вчинення злочину, передбаченого ст. 358 КК України, що з урахуванням вищевикладеного не виключає можливість вчинення підробок документів.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на презумпцію невинуватості, а саме, що за вище вказаними провадженнями відсутній вирок суду і провина ОСОБА_7 не доведена. Обставини на які посилається прокурор стосуються подій 2014 року.
З огляду на зазначене, колегія суду дійшла висновку, що ризик приховування та знищення доказів не достатньо обґрунтований прокурором, проте в цілому може свідчити про негативну поведінку обвинуваченого і лише у сукупності з іншими ознаками впливатиме на обрання запобіжного заходу та покладення процесуальних обов?язків. Прокурор зазначає, що встановлені у кримінальному провадженні свідки не допитані судом та ОСОБА_7 , у випадку не обрання запобіжного заходу та покладених процесуальних обов`язків, матиме можливість контактувати з невстановленими досудовим розслідуванням особами і здійснювати тиск вже на встановлених свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від наданих показань, а також свідків, які не встановлені на даний час.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, тому при продовженні запобіжного заходу та покладених ухвалою суду обов`язків, колегія суддів повинна врахувати цей ризик та вжити відповідні заходи забезпечення, щоб запобігти цьому ризику.
При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, необхідно відзначити, що колегії суду не було з цього приводу надано належних обґрунтованих доказів, тому суд відкидає цей ризик, як недоведений. Сама по собі наявність цього та інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_7 , не може свідчити про ймовірність вчинити інше кримінальне правопорушення, так як стосуються минулих подій, до часу обрання запобіжного заходу. Проте, можуть у цілому характеризувати особу та її здатність дотримуватись правових приписів.
З приводу ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то прокурор наголошував на тому, що спроби негативної поведінки ОСОБА_7 були, як на стадії досудового розслідування, так і в суді. Так, прокурор зазначає, що з 07 листопада 2017 року ОСОБА_7 поводив себе неадекватно, що перешкоджало здійсненню подальшого провадження. Відповідно до висновку амбулаторної судової психіатричної експертизи ОСОБА_7 демонстрував ознаки психічного розладу, які не є типовими та цільними, що спонукає підозрювати симуляцію психічного розладу.
Колегія суддів приймає до уваги, що імітація захворювання та проведення відповідних експертиз вплинуло на тривалість судового розгляду. Вказане свідчило про ймовірність спроби ухилитись від відправлення належного правосуддя та можливого покарання. Проте з моменту проведення експертизи по час розгляду цього клопотання минуло більше одного року і у діях обвинуваченого не виявлено поведінки щоб свідчила про перешкоджання або ухилення від судових засідань у вказаний спосіб, що у певній мірі вказує на зменшення цього ризику із часом. Крім того, після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з боку обвинуваченого не було дій спрямованих на те, щоб судові засідання не відбулися, через будь-які обставини. Проте виключити повністю цей ризик суд не може, з урахуванням минулої поведінки ОСОБА_7 та тяжкості ймовірного покарання у випадку доведення його вини.
При вирішенні питання про можливе обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.
Колегія суддів уважно ставиться до того, що зі сплином часу при обранні запобіжного заходу, ризики на які посилається прокурор, потребують більшого обґрунтування. Сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків були враховані судом при зміні запобіжного заходу на більш м`який з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а згодом на домашній арешт у певний час доби. З часу зміни запобіжного заходу минув значний час, проте доведені ризики і та обставина, що вже було змінено запобіжний захід на більш м`який, який припинив свою дію і не був продовжений з об`єктивних підстав, дозволяє суду прийти до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, цілком відповідає обґрунтованості підозри, встановленим ризикам та особі обвинуваченого.
Отже обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, колегія суддів зауважує, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою минув досить значний час, проте деякі ризики залишаються актуальними, тому при обранні запобіжного заходу, суд погоджується із доводами прокурора про необхідність також покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України за виключенням обов`язку носити електронний засіб контролю. Прокурором не доведено необхідність продовження цього обов`язку з урахуванням того, що даний обов`язок не реалізовувався при ухваленні рішень про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та домашній арешт у певний час доби. Водночас, колегія встановивши існуючі ризики, дослідивши характеризуючі дані про особу, не дійшла висновку про необхідність задовольнити прохання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відмови у задоволенні клопотання прокурора в частині покласти обов`язок не залишати м. Київ та Київську область без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду на обов`язок можливості залишення території м. Києва та Київської області із повідомленням про це суд та прокурора з посиланням на те, що обвинувачений ОСОБА_7 працевлаштований і через нагальну виробничу необхідність потребує невідкладних термінових відряджень в інші міста України. Однак зазначаючи про таку необхідність, обвинувачений не надав суду жодного доказу на підтвердження цього, що не дозволяє суду перевірити ці обставини і надати їм відповідну оцінку. Крім того, перелік обов`язків, які просить прокурор покласти на ОСОБА_7 у сукупності із запобіжним заходом, зможуть забезпечити належне їх дотримання та запобігти існуючим ризикам.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з прокурором, щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на два місяці, з урахуванням того, що продовжується етап дослідження письмових доказів в суді. Вважає необхідним задовольнити частково клопотання про покладання процесуальних обов`язків визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризуючих даних про особу, встановлених ризиків.
Керуючись ст.ст. 181, 194, 199, 331 ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суду
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби та продовження покладених процесуальних обов`язків відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідний час доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, строком на два місяці до 23 лютого 2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
-прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із квартири за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;
- не залишати м. Київ та Київську область без дозволу прокурора у даному кримінальному провадженні або суду;
-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_8 ;
-здати на зберігання до відповідного територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 23 лютого 2021 року включно.
Копію ухвали направити відповідному органу Національної поліції.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3