У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2182/20
Номер провадження 1-кп/184/94/21

14 січня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження за №0000539 від 10.07.2020 року відносно обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, працює приватним підприємцем, не одружений, дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник адвокат ОСОБА_5 ,
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В Орджонікідзевському міському суді на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Обвинувачений та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати особисте зобов`язання.

Потерпілі в судовому засіданні покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У свою чергу, відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В силу вимог ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, ризик ухилення від суду не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).
Враховуючи зазначене, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того, судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2020 року було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною з 21.00 години до 06.00 години залишати житло строком на два місяці, а саме з 30.11.2020 року по 27.01.2021 року включно.
Також судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за обставин викладених в обвинувальному акті.
При вирішенні питання доцільності продовження домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 суд бере до уваги те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, вік та стан здоров`я обвинуваченого (дозволяє йому впливати на очевидців вчиненого ним кримінального правопорушення), що в сукупності свідчить, на переконання суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З огляду на вище викладене, заявлені ризики, що існували раніше, тобто при обранні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, а саме - переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, не зменшилися.
За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Строк домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , встановлений ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2020 року, закінчується 27.01.2021 року, однак судове провадження по даній справі ще не розпочато, потребує значного часу для розгляду, а тому суд вважає необхідним продовжити строк домашнього арешту ОСОБА_3 , так як останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, може впливати на очевидців вчиненого ним кримінального правопорушення, а отже зазначені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому провадженні, яких ще не допитано у суді, враховуючи, що до спливу терміну домашнього арешту винести вирок суду у справі неможливо, а обставини, що явилися підставою для домашнього арешту ОСОБА_3 на даний час не змінилися, тому суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_3 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце проживаннястроком на два місяці, тобто до 14.03.2021 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.196, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці за адресою: АДРЕСА_1 із забороною з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце проживання.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою; - не відлучатися з м. Покров Дніпропетровської області без дозволу суду.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування покладених на обвинуваченого обов`язків - до 14.03.2021 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну домашнього арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1