Справа № 344/191/21
Провадження № 1-кс/344/116/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю : секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду в м. Івано-Франківськ у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача інспектора дізнання Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 30.12.2020 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005048 від 29.10.2016, за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на постанову дізнавача інспектора дізнання Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 30.12.2020 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005048 від 29.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України; у порядку п.3 ч.2 ст. 307 КПК України зобов`язати дізнавача ОСОБА_6 провести виїмку матеріалів наведених в скаргах та скерувати дані матеріали на повторну експертизу; встановити факт про повідомлення медичними працівниками в правоохоронні органи, щодо даного факту, який мав місце 26.01.1998; встановити причину не відкриття лікарняного листка на час поступлення в лікувальний заклад обласної клінічної лікарні»; провести перехресний допит потерпілого та медичних працівників членів ЛКК, а саме : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; провести перехресний допит членів МСЕК, а саме : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

В обґрунтування скарги скаржник вказує на те, що дізнавачем з моменту перебування в неї кримінального провадження не проведено жодних слідчих дій, вона зазначає ті обставини, які нею не встановлювались і не досліджувались. Дане кримінальне провадження попередньо було закрито триччі.

Дізнавач надає оцінку кваліфікації особи за ч.1 ст. 358 КК України, де зокрема зазначає, що обов`язковою умовою суб`єктивної сторони складу злочину є прямий умисел та «в ході досудового розслідування встановлено, що умислу в діях на підробку документів не було, а мало місце неповне зазначення службовими особами відомостей в цих документах».

В своїх скаргах і клопотаннях він неодноразово вказував на порушення з боку Локомотивно-ремонтного заводу, відділкової лікарні, бюро МСЕК, надавши достатньо доказів, які підтверджують його свідчення.

Він просив слідчих провести виїмку документів та скерувати на експертизу таких, які ним оскаржуються : Акту форми Н-1, де не зазначено про перебування його в лікувальному закладі, не вказані тілесні ушкодження спричинені нещасним випадком, не оформлено Додаток по наслідках нещасного випадку.

Заявник вимоги скарги підтримав, з мотивів викладених у ній. Додатково вказав, що має місце підроблення документів, а саме Акту Н-1, який три рази переписувався, це вже само собою свідчить про його підроблення і неефективність для його подальшого застосування. Не складено повідомлення про нещасний випадок. Однак, дізнавач не провівши експертизи по такому, прийшла до переконання про відсутність його підроблення. Крім цього, приховувався факт його перебування в ОКЛ з 26.01.1998 по 27.01.1998 включно. Оскаржувана постанова є аналогічна за змістом попереднім скасованим постановам про закриття кримінального провадження. Крім цього, в постанові вказано про відсутність умислу, однак вважає, що умисел був, оскільки намагались приховати ступінь тяжкості виробничого травматизму скаржника, який в подальшому, аж в 2011 році був встановлений.

Адвокат ОСОБА_5 підтримав пояснення дані його довірителем, також просив скаргу задовилити. Додав про те, що актів огляду є три і такі містять різні дані, таке вже може свідчити про підроблення документів. Акти складені неналежно, слідчі дії на встановлення такого проведені не достатньо.

Дізнавач заперечила відносно задоволення скарги, так як нею проведено всі можливі слідчі дії. В подальшому на розгляд скарги не з`явилася, подавши заяву про розгляд скарги без її участі.

Прокурор заперечив відносно задоволення скарги, вказав, що досудовим розслідування не встановлено факту підроблення документів. В перший Акт огляду МСЕК не було внесено діагнозу, оскільки на той час він не був встановлений. Неправильне заповнення актів, усувалось, і таке не свідчить про їх підроблення. Також, просить врахувати, що з моменту згаданої заявником події, пройшов значний проміжок часу, і деякі документи не збереглись, деякі свідки померли.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0005048 від 29.10.2016, за ознаками ч.1 ст. 358 КК України, слідча суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За рапортом о/у УЗЕ в Івано-Франківській області ОСОБА_12 з приводу того, що ним в ході розгляду матеріалів звернення ОСОБА_4 виявлено факт неналежного складання службовими особами в складі комісії з розслідування нещасних випадків Івано-Франківського локомотивно-ремонтного заводу Акту №1 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 28.01.1998, зареєстроване кримінальне провадження №0005048, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2016, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 358 КК України ( КК України 2001).

Так дійсно, як зауважує заявник ОСОБА_4 , вказаний рапорт містив кваліфікацію за ч.4 ст. 358 та ч. 1 ст. 367 КК України, як і скерований лист управління захисту економіки в Івано-Франківській області, однак слід зазначити, що слідчий не обтяжений кваліфікацією дій особи, яку зазначає заявник у заяві про кримінальне правопорушення, однак, обставини зазначені у заяві мають бути перевірені у повному обсязі.
Оцінювати дії осіб, надавати правову кваліфікацію їх діям та здійснювати інші заходи до внесення відомостей до ЄРДР з викладених у заяві обставин, які не є предметом досудового розслідування в контексті ч.1 ст. 358 КК України , не передбачено діючим КПК України.

31.03.2017 постановою старшого слідчого відділу Івано Франківського відділу ОСОБА_13 закрито вказане кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушеня, передбаченого ст. 358 КК України. Така постанова скасована ухвалою слідчого судді Івано-Франківського суду Івано-Франківської області 14.04.2017, оскільки не було допитано свідків, не перевірені викладені у заяві факти, а також постанова не відповідає вимогам ст.. 110 КПК України.

Постановою від 09.11.2019 дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діяннях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Таку постанову скасовано ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 25.11.2019, оскільки не було конкретизовано, в чиїх діях відсутній склад злочину, а також не в повній мірі спростовано доводи скаржника; не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які спростовують доводи скаржника про неповноту дослідження всіх обставин.

24.06.2020 слідчим слідчого відділу Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_14 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Зокрема, з тих самим мотивів, які і зазначені в даній постанові, що є предметом оскарження, що документи на які посилається заявник, дійсно складені уповноваженими установами, що підтверджено як показаннями потерпілого, доданими копіями документів, так і такі факти встановлені судом при розгляді позовної заяви, поданої ОСОБА_4 .

Таку постанову скасовано ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.07.2020, оскільки вона містить суперечливі дані : зі змісту постанови вбачається про відсутність складу кримінального правопорушення, а в мотивувальній частині - про відсутність самої події кримінального правопорушення. Разом з тим, постанова містила чисельні описки. Однак, висновки слідчого судді, викладені в ухвалі від 25.11.2019 залишились позаувагою слідчого, оскільки їх аналізу в оскаржуваній постанові не надано належним чином.

З часу скасування даної постанови, 22.12.2020 проведено допит свідка ОСОБА_15 , ознайомлено ОСОБА_4 з матеріалами, здійснювались запити на витребування документів по факту нещасного випадку в АТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод».

Слід також зазначити, що в оскаржуваній постанові не вказано, чи спростовано певні обставини, проведені слідчі дії після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження.

30.12.2020 постановою дізнавача інспектором сектору дізнання Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 закрито вказане кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. Зокрема, з тих підстав, що оскільки у вказаних подіях відсутні обставини, відомості, які можна б було розглядати як достатні, належні, допустимі докази у кримінальному провадженні, та з огляду на те, що жодних підтверджуючих даних щодо вчинення кримінального правопорушення не здобуто. Відсутній прямий умисел на підробку документів, а мало місце неповне зазначення службовими особами в цих документах відомостей.

Слід зауважити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», що набрав чинності з 01.07.2020 внесено зміни, в тому числі, до ст. 12 Кримінального кодексу України.

Таким чином, з 1 липня 2020 року правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358, відноситься до кримінального проступку, однак дізнавач закриває кримінальне провадження щодо відсутності події саме кримінального правопорушення, а не проступку, що також не може свідчити про дотримання норм кримінально-процесуального закону в контекст усунення суперечностей.
Зазначено, що документи, на які посилається скаржник дійсно складені уповноваженими особами, що підтверджено показаннями потерпілого, доданими копіями документів, так і вказані факти встановлені при розгляді позовної заяви ОСОБА_4 про встановлення факту трудового каліцтва, ступеня тяжкості травми та діагнозу, за результатами розгляду якої було відмовлено ( рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.02.2013 у справі №0907/14547/2012, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.03.2013).

Відповідно до такого рішення суду в цивільній справі, дізнавач констатує, що встановленою є відсутність порушення Івано-Франківським Локомотиворемонтним заводом права позивача на визнання трудового каліцтва, встановлені ступеня тяжкості травми та діагнозу, у зв`язку з чим заявлений позивачем до цього відповідача позов визнано безпідставним.

Далі зазначено, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що на час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 в результаті нещасного випадку на виробництві та подальшого проведення розслідування зазначеного нещасного випадку в січні 1998, чинною була постанова КМУ №623 від 10.08.1993 в редакції від 05.08.1996 відповідно до якої складання повідомлення по наслідках нещасного випадку не передбачене. Складання зазначеного повідомлення вимагає постанова КМУ №623 в редакції від 17.06.1998. Нещасний випадок та його розслідування мали місце в січні 1998, а зазначена постанова прийнята 17.06.1998.

У направленні ОСОБА_4 скерованому відділовою лікарнею в бюро МСЕК у 1998, факт нещасного випадку на виробництві був дійсно не вказаний, однак такий факт встановлений бюро МСЕК складений актом Н-1.

Однак, не надано такому факту, вказаному дізнавачем у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, правову оцінку, а саме - чи могло спричинити для потерпілого певні наслідки, а діяння які їх спричинили можуть бути кримінально-карними, або навпаки виключають такий факт.

Частина 1 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за підроблення документа, який видається чи посвічується, зокрема, установою, організацією, які мають право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою. З об`єктивної сторони підроблення полягає у дії. Підроблення документа - це повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації), чи внесення у справжній з т. з. форми документ неправдивих відомостей; чи зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, виправлення тексту тощо).

Суб`єктивна сторона такого злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання такого документа полягає у бажанні винуватої особи набути певних суб`єктивних прав або бути звільненим від юридичних обов`язків.

Предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК, є: 1) посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією незалежно від форми власності, громадянином-підприємцем. приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, та який надає права або звільняє від обов`язків; 2) печатка, штамп, бланк підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, інші офіційні печатка, штамп або бланк.

Об`єктивна сторона аналізованого злочину може набувати вигляду: 1) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа (ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК); 2) збуту підробленого офіційного документа (ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК); 3) виготовлення підроблених печатки, штампу або бланку (ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК); 4) збуту таких штампів, печаток, бланків (ч. 1, ч. 2 ст. 358 КК); 5) складання або видачі підробленого офіційного документа (ч. 2 ст. 358 КК); 6) використання завідомо підробленого документа (ч. 4 ст. 358 КК).

Під підробленням документа потрібно розуміти як повне виготовлення сфальсифікованого документа, так і часткову фальсифікацію змісту справжнього документа.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.
У Постанові від 10.04.2019 у справі № 760/20768/15-к Верховний Суд роз`яснив, що при встановленні ознак офіційного документа слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.40-1 КПК України передбачено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути : зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу ( має відповідати вимогам ст.110 КПК України).

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Він зобов`язаний перевірити законність прийнятої дізнавачем (начальником СД) постанови. Зокрема, якщо дізнавачем (начальником СД) закрито провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, які заявник вважав такими, що вказують на подію кримінального правопорушення, чи проведенні усі необхідні та можливі слідчі розшукові дії, які б спростовували доводи заявника в цьому контексті.

Відповідно до ст. 300 КПК України для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Разом з тим зазначені обставини не в повній мірі стали предметом досудового розслідування, а оскаржувана постанова не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.
Слідчий суддя, також вважає, що дізнавачем в постанові не зазначено, які самі слідчі та процесуальні дії під час дізнання було проведено, які б свідчили про послідовну та логічну думку щодо відсутності відомостей на підтвердження події проступку ( кримінального правопорушення). Окрім покликання на рішення суду, прийняте за результатами розгляду цивільного позову, та певних підсумків, постанова не містить посилання на жодний доказ, який би підтверджував висновки дізнавача та спростовував доводи позиції скаржника ( потерпілого) про вчинення кримінального правопорушення ( проступку).
Слідчий суддя не має повноважень при розгляді скарги на постанову давати вказівки органу досудового розслідування, однак вважає, що також для встановлення істини у цьому провадженні доречно було зазначити, як вже зазначено вище, які слідчі дії проведено, та що з них вбачається, зокрема врахувати в подальшому, що було складено протокол тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2018; встановлено протоколом огляду документів від 01.08.2017, протоколом доступу до речей і документів 14.12.2018., оцінку документам, які були вилучені за ухвалою суду від 16.11.2018 про надання тимчасового доступу, зокрема здобутому за таким наказу від 31.12.2010 №233 ОП, яким визнано такими, що втратили чинність акти Н-1 та Н-5 від 03.12.2010 з дорозслідування нещасного випадку, що стався 26.01.1998, які були складені на підставі припису №2/34 від 29.10.2010, виданого Держгірпромнаглядом; те що наказом від 29.12.2010 №230 ВАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» від 29.12.2010 за №230 ОП , наказано створеній комісії провести дорозслідування нещасного випадку у відповідності з вимогами припису за форою Н-9; акту №1 Н-1, про нещасний випадок від 01.10.2010, від 05.01.2011; припису №2/34, від 29.10.2010 та припису №2 від 28.12.2010 Управління Держгірпромнагляду по Івано-Франківській області; акт розслідування нещасного випадку від 03.12.2010; допитано свідків, що встановлено чи не встановлено, тими чи іншими протоколами допиту свідків; висновок комісійної експертизи. А також те, що постанову про призначення комісійної судово медичної експертизи від 24.05.2019 з відповідними питаннями Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи від 05.06.2019 залишено без виконання з вказівкою на те, що вирішення запропонованих питань, які в цілому стосуються організації та порядку розслідування нещасних випадків у зв`язку з виробництвом і дотримання норм законодавства при оформлення акту форми Н-1 про нещасний випадок, а також організації медичко соціальної експертизи по встановленню трудового каліцтва , не належить до компетенції судово-медичної експертизи.
Не проведено аналіз наведеного, зокрема з урахуванням вищевказаних проведених слідчих дій, і висновок експерта№095.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами 1-3 ст. 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 300 КПК України для досудового розслідування кримінальних проступків дозволяється виконувати всі слідчі (розшукові) дії, передбачені цим Кодексом, та негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені частиною другою статті 264 та статтею 268 цього Кодексу, а також відбирати пояснення для з`ясування обставин вчинення кримінального проступку, проводити медичне освідування, отримувати висновок спеціаліста, що має відповідати вимогам до висновку експерта, знімати показання технічних приладів і технічних засобів у провадженнях щодо вчинення кримінальних проступків, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, вилучати знаряддя і засоби вчинення кримінального проступку, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку, або які виявлені під час затримання особи, особистого огляду або огляду речей, до внесення відомостей про кримінальний проступок до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно дост. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону в цілому при закритті провадження дотримані не були, оскільки в постанові про закриття кримінального провадження не надано оцінку всім обставинам, здобутим під час досудового розслідування.

В постанові слідчого про закриття кримінального провадження також не необґрунтовано та не зазначено, на підставі яких саме проведених слідчих та процесуальних дій він прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Так як кримінальне провадження зареєстровано саме за «фактом неналежного складання службовими особами в складі комісії з розслідування нещасних випадків Івано-Франківського локомотивно-ремонтного заводу акту №1 форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 28.01.1998», доцільно б було зазначити хто був наділений повноваженнями по складанню такого акту, чи допитувались особи, які його складали, чи мали б складати, оскільки до компетенції таких входить внесення певних відомостей, і їхні покази можливо могли б усунути всякі сумніви чи розбіжності. Так, в судовому засіданні прокурор пояснив, що деяких осіб в живих немає, інших не виявилось можливим допитати. Однак, таке також не відображено в оскаржувані постанові.

Згідно п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності події кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України).

Таким чином, при прийнятті оскаржуваного рішення слідчим не вжито вичерпних заходів до захисту прав заявника, не вчинено слідчих дій, які зазначені у попередніх ухвалах слідчих суддів, якими вже було скасовано постанови про закриття кримінального провадження. З даної постанови про закриття кримінального провадження, як вже зазначалось вище, не вбачається, які слідчі дії були проведені слідчим.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі « Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження №0005048 від 29.10.2016, в рамках якого дізнавач винесла постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що постанова була прийнята передчасно, з неповним з`ясуванням всіх обставин кримінального правопорушення, не проаналізовано встановлені під час проведення досудового розслідування обставини; не зазначено про проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження; і на підставі такого не наведено мотивів і обґрунтування відсутності події кримінального правопорушення.

Зокрема, висновок слідчого про відсутність події злочину, не мотивований у співставленні з результатами слідчих дій, за результатами яких підтверджено, що «неналежне заповнення акту за вказаних Ліщинським, у заяві про вчинення кримінального правопорушення» ( таке формулювання має місце у витязі ЄРДР) обставинах відбулось без умислу, відсутня подія кримінального проступку.

Таким чином, постанова про закриття кримінального провадження від 30.12.2020 підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність події (складу) злочину ( проступку), в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Разом з тим, вказані у скарзі вимоги скаржника, окрім скасування постанови про закриття кримінального провадження, а саме : зобов`язати дізнавача ОСОБА_6 провести виїмку матеріалів наведених в скаргах та скерувати дані матеріали на повторну експертизу; встановити факт про повідомлення медичними працівниками в правоохоронні органи, щодо даного факту, який мав місце 26.01.1998; встановити причину не відкриття лікарняного листка на час поступлення в лікувальний заклад обласної клінічної лікарні»; провести перехресний допит потерпілого та медичних працівників членів ЛКК, а саме : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; провести перехресний допит членів МСЕК, а саме : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ., не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вказані питання і вимоги в більшій мірі стосуються проведення тих чи інших слідчих дій, тому за певних обставин можуть бути розглянуті (якщо вони будуть заявлені відповідно до вимог КПК) і задоволені (якщо орган дізнання дійде висновку про їх вмотивованість і обґрунтованість, а також такими що мають значення для встановлення істини у цьому кримінальному проваджені) під час проведення досудового розслідування (дізнання), однак не можуть бути предметом розгляду на цій стадії процесу.

Слідчий суддя під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження лише дає оцінку цій постанові і не має повноважень зобов`язувати дізнавача вчиняти ті чи інші слідчі (розшукові) дії або приймати процесуальні рішення про які зазначав скаржник.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України відповідно п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, а від так і дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись ст. ст. 9, 91, 110, 303, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Скаргу задоволити частково.

Постанову дізнавача інспектора дізнання Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 30.12.2020 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005048 від 29.10.2016, за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 26.01.2021

Слідчий суддя ОСОБА_1