Справа № 344/1323/21
Провадження № 1-кс/344/522/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про примусове відібрання біологічних зразків для експертного дослідження в рамках кримінального провадження № 0001030 від 11.10.2019,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилався на те, що відділом слідчого управління ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001030 від 11.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 11.10.2019 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном приїхали на автомобілі марки «Мітсубісі Галант» д.н.з. НОМЕР_1 у с. Шепарівці до будинку ОСОБА_8 , який знаходиться по АДРЕСА_1 .

У подальшому, 11.10.2019, приблизно о 01.20 год., ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з корисливих спонукань, маючи на меті відкрито заволодіти чужим майном, через відчинені вхідні двері проникли до приміщення житлового будинку ОСОБА_8 , по АДРЕСА_1 , де на той час перебували потерпілі ОСОБА_8 , його дружина ОСОБА_9 , та дочка ОСОБА_10 , які в той час спали.

Перебуваючи в приміщенні вказаного житлового будинку, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з корисливих спонукань, вчинили відкритий напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло та насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, при цьому здійснювали фізичний та психічний тиск, та погрози вбивством щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мають реальний характер. В подальшому з метою подавити волю потерпілих та примусти їх передати майно зв`язали ноги ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матерчатими мотузками, а на руки оділи кайданки, які з часом замінили на пластикові хомути. Одночасно нанесли удари руками та ногами в ділянку передпліччя, колінного суглобу, гомілки, здавлення шиї потерпілого ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_9 спричинили тілесні ушкодження в ділянці шиї, підборіддя, правої вилиці, правого та лівого передпліччя, правої та лівої гомілки, здавлюючи руками шию, потерпілій ОСОБА_12 спричинили тілесні ушкодження в ділянці носа, вушної раковини, обличчя та здавлення шиї.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спричинили потерпілим тілесні ушкодження:

- ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді садна в ділянках лівого передпліччя, правого колінного суглобу, правої гомілки, які згідно висновку експерта № 232 від 15 жовтня 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді синця на правій боковій поверхні шиї, садна в ділянках підборіддя, правої вилиці, правого та лівого передпліччя, правої та лівої гомілок, які згідно висновку експерта № 231 від 15 жовтня 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, у вигляді синців у межах орбітальних ділянок та спинки носа, в межах правої завушної ділянки та правої вушної раковини, в лобній ділянці праворуч, на межі правої скроневої та потиличної ділянок, на межі лобної і лівої скроневої ділянок, в ділянці правої китиці, садна в ділянках правого крила носа, правого плечового суглобу, нижньої третини обох передпліч та гомілок. Закриту черепно-мозкову травму зі струсом головного мозку, закритого перелому кісток носа, які відповідно до висновку експерта № 233 від 16 листопада 2019 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Після застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих та погрози застосування такого насильства ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відкрито заволоділи майном потерпілих, сім`ї Винничуків, а саме грошовими коштами в загальній сумі 2 800 (дві тисячі вісімсот) доларів США (згідно курсу Національного банку України станом на 11.10.2019 становило 68 684 (шістдесят вісім тисяч шістсот вісімдесят чотири) гривень, 490 (чотириста дев`яносто) Євро (згідно курсу Національного банку України станом на 11.10.2019 становило 13 254 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят чотири) гривень, 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень, тринадцятьма найменуваннями золотих виробів, одним найменуванням срібного виробу та одним виробом із недорогоцінного металу (біжетерією), на загальну суму 31 396 (тридцять одну тисячу триста дев`яносто шість) гривень, після чого місце вчинення злочину покинули маючи можливість у подальшому розпорядитись викраденими коштами та речами на власний розсуд.

Злочинними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілим спричинено збитки на загальну суму 116 134 (сто шістнадцять тисяч сто тридцять чотири) гривні 40 (сорок) копійок.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 , громадянин України, офіційно не працюючий, раніше не судимий.

23 вересня 2020 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

25 вересня 2020 року, Коломийським міськрайонним судом, Івано-Франківської області, з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надано дозвіл на затримання ОСОБА_5

15 жовтня 2020 року, досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 було зупинено, а останнього оголошено у розшук.

11 листопада 2020 року, досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_5 відновлено, а останнього на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

12 листопада 2020 року до ОСОБА_5 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів по 11 січня 2021 року до 16.00 год, із визначеною заставою в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 635 400 гривень та покладенням відповідних обов`язків

17 грудня 2020 року, Івано-Франківським міським судом продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 20.02.2021.

05 січня 2021 року, Івано-Франківським міським судом продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 20.02.2021, із визначеною заставою в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 635 400 гривень та покладенням відповідних обов`язків

У зазначеному кримінальному провадженні проведено ряд молекулярно-генетичних та судово-дактилоскопічних експертиз, відповідно до яких встановлено генетичні ознаки на речових доказах вилучених під час огляду місця події та біологічних зразках підозрюваних, які були відібрані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також придатні для ідентифікації особи сліди пальців рук та долонь максимальними розмірами 16х14мм, 45х95мм, 40х82мм, 50х25мм, 33х42мм.

У відповідності до листа ДНДЕКЦ МВС України № 19/10/2-14841-2020 від 03.07.2020 встановлено, що ДНК-профіль клітин виявлених на недопалку сигарети «Парламент», вилученого в ході проведення огляду місця події у кримінальному провадженні № 001030, збігається з ДНК-профілем клітин виявлених на недопалку сигарети «Парламент», згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 22.06.2020 № 10-555, за кримінальним провадженням № 0001071 від 29.11.2019 та який згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС від 23.07.2020 № 10-1164, збігається із зразками букального епітелію ОСОБА_5 .

Слідчим зазначається, що з метою забезпечення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, виникла необхідність в отриманні зразків відбитків пальців рук та долонь правої і лівої руки, а також у повторному отриманні зразків біологічного походження у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою проведення молекулярно - генетичної та судово - дактилоскопічної експертиз, однак останній відмовився добровільно надавати свої біологічні зразки, що підтверджується протоколом відібрання біологічних зразків від 21.01.2021.

Враховуючи наедене, а також що проведення молекулярно - генетичної та судово - дактилоскопічної експертиз має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та висновки можуть бути використані як доказ для з`ясування питання про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а останній відмовився добровільно надавати свої біологічні зразки для проведення експертиз, слідчий просить про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків, а саме зразків букального епітелію та зразків відбитків пальців рук та долонь правої і лівої руки, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 для проведення молекулярно-генетичної та судово-дактилоскопічної експертиз.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 2 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст.28 Конституції України). Право на особисту (тілесну) недоторканність - найважливіше демократичне право, яке отримало правове визнання не тільки на рівні конституції, а й у міжнародних актах, зокрема, у Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації про захист всіх осіб від тортур та інших жорстоких, нелюдських чи таких, що принижують гідність видів поводження чи покарання, тощо. Визнання, дотримання і захист прав і свобод людини і громадянина - обов`язок держави та її органів, у тому числі органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обмеження прав людини може бути здійснено виключно за рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом ( ст. 29 Конституції України).

Крім того, згідно з ч.1 ст. 245 КПК України, у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Тобто, аналіз даного положення закону вказує на те, що відібрання зразків для проведення експертизи можливе лише після її призначення.

Відомості про букальний епітелій є біологічними зразками а відтак є персональними даними фізичної особи, що знаходяться у її володінні.

Відповідно до ч.3 ст 245 КК України відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог слідчий суддя виходить з того, що дана категорія справ розглядається за правилами ст.ст. 160-167 ЦПК України, які регламентують розгляд клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів.

Зазначеними нормами процесуального права, зокрема, приписами ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (в даному випадку відібрання біологічних зразків).

Не доведення цих обставин є прямою підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Однак, слідчим до клопотання не долучені постанови про призначення молекулярно-генетичної та судово-дактилоскопічної експертиз, для яких необхідно отримати взірці в межах даного кримінального провадження.

Слід зазначити, що положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001).

Викладені в даних справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків в примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції. Натомість, коли ж біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, і обумовлені відсутністю інших доказів для обґрунтованості висунення підозри, то примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції. До того ж в такому випадку порушуються і засади, закріплені ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.

Ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Визначений ст. 18 КПК України, ст. 63 Конституції України принцип свободи від самовикриття не слід тлумачити буквально, у контексті заборони примусу виключно щодо дачі пояснень, показань відносно себе та близьких родичів. Ця гарантія поширюється і на право ненадання відомостей у будь-який інший спосіб, що може прямо чи побічно, безпосередньо чи опосередковано бути використано проти інтересів особи.

Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Біологічні зразки у підозрюваного сторона обвинувачення бажає вилучити з метою отримання допустимого доказу, який би підтверджував факт вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Однак, за таких обставин, примусове їх надання суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе та близьких родичів має будь-яка особа. Враховуючи прецедентну практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Яллох проти Германії» (№ 5481/00), суд вважає, що біологічні зразки в особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 заперечив в судовому засіданні щодо відібрання біологічних зразків, а тому слідчий суддя враховуючи, що примус є єдиним можливим засобом, що унеможливлює надання оцінки обставинам на які наголошує практика Європейського суду з прав людини та з урахуванням зазначеної практики, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 242-244 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про примусове відібрання біологічних зразків для експертного дослідження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1