Справа 759/317/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2230/2020 Доповідач в 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за № 0003148 від 01.05.2019 та за № 0000877 від 13.02.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демидів, Вишгородського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
07.12.2017 року Святошинським районним судом міста Києва за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень (штраф не сплачено);
11.01.2019 року Святошинським районним судом міста Києва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень (штраф не сплачено);
засуджено:
за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
на підставі положень ст.ст. 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, остаточне покарання ОСОБА_7 призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
на підставі ст. 71 КК України, із урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання ОСОБА_7 визначене у виді позбавлення волі строком на 4 роки, призначеного за цим вироком, та штрафу у розмірі 850 гривень, призначеного вироком Святошинського районного суду міста Києва від 11.01.2019 року, які виконувати самостійно;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, 30.04.2019 року, у нічний час доби, біля будинку № 8 по вул. Жолудєва в місті Києві, помітивши потерпілого ОСОБА_8 , котрий перебував у непритомному стані, з метою незаконного заволодіння чужим майном, скориставшись обстановкою, повторно, заволодів майном з кишень одягу потерпілого у значному розмірі, а саме: мобільний телефон, шкіряний гаманець у якому знаходились грошові кошти у сумі 50 000 грн. та 700 доларів США, а також іменну банківську картку «Пумб» на ім`я ОСОБА_8 , яка є офіційним документом, з якої у подальшому було знято грошові кошти у сумі 42 839 грн. 29 коп., чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 116 211 гривень 29 копійок.
Крім цього, ОСОБА_7 , 30.09.2019 року, близько 20 години 40 хвилин, знаходячись у приміщенні магазину «АТБ», розташованого по вул. Симиренка, 17 а, в м. Києві, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 4 350 гривень, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Крім цього, ОСОБА_7 , 12.02.2020 року, близько 19 години 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 3, через мережу Телеграм, замовив у невстановленої особи, для власного вживання психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. У подальшому, перерахувавши грошові кошти у розмірі 750 гривень невідомій особі, від якої отримавши смс - повідомлення з місцем розташування закладки схованки психотропної речовини амфетамін, а саме: м. Київ, проспект Перемоги, 80, забрав придбану ним психотропну речовину амфетамін та незаконно зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту до викриття працівниками поліції, яким добровільно видав придбану психотропну речовину амфетамін, масою 0,86 г.
В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що він, без офіційного працевлаштування останні 1 рік і 9 місяців працював автомеханіком на СТО «Мультібренд» за адресою: м. Київ, вул. Київська, 103, що можуть підтвердити його керівник та колеги. Окрім цього, ОСОБА_7 вказав на те, що більше двох років проживає у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_10 у її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з якою веде спільне господарство. На його клопотання про витребування інформації на підтвердження викладених обставин, суд першої інстанції не відреагував. ОСОБА_7 вказав на те, що попередні судимості за крадіжки, вчинялися ним ініціативно, готуючись до злочинів. Після призначених покарань, він зробив для себе певні висновки і до вчинення злочинів повертатися не має наміру. По епізодах крадіжки, за якими його було засудженого цього разу, умисел на їх вчинення у нього виникав в останню мить, після певних вагань та до певної міри був спровокований обставинами, які сприяли цим крадіжкам. Наведене у своїй сукупності, на думку апелянта його не виправдовує, однак до певної міри свідчить про те, що він став на шлях виправлення. Просив пом`якшити призначене йому покарання до 3-х років і 6 місяців позбавлення волі та у зв`язку із тяжким матеріальним становищем не покладати на нього процесуальні витрати на проведення експертизи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які учасниками судового розгляду не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає. Окрім того рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ч.1 ст.357 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.
Щодо доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то вони не грунтуються на матеріалах кримінальнрого провадження та не відповідають вимгам закону.
Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.
Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених злочинів, один із яких відноситься до тяжких. Судом враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені, злочини за які він засуджений, обвинуваченим вчинені до повного відбування покарання за попередні злочини. Сукупність указаних обставин призвели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за злочини, передбачені ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України та обмеження волі за злдочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України. Із урахуванням обставин вчинення злочинів судом першої інстанції обґрунтовано застосований принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні покарання за сукупністю злочинів. На думку колегія суддів розмір призначеного покарання, як за кожний злочин окремо, так і за сукупністю злочинів відповідає як тяжкості злочинів, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення цього покарання колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо покладення на нього судових витрат на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні не впливають на законність вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Вирок в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат ґрунтується на вимогах закону. Підстав для зменшення розміру процесуальних витрат або звільнення від їх оплати колегія суддів не вбачає.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2020 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону. Підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із дня проголошення, засудженим ОСОБА_7 протягом того ж строку із моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ

____________ _____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4