Справа № 364/374/20
Провадження № 1-кп/364/15/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

малолітній потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 11.02.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035, відносно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка Київської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта вища, працює на посаді начальника лікарні лікаря ветеринарної медицини Володарської районної державної лікарні ветеринарної медицини, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 11.02.2020 р. близько 18 год. 00 хв., керуючи технічно справним власним автомобілем марки «ЗАЗ» модель «TF48YP», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, рухаючись по другорядній дорозі вул. Першотравнева, по мірі наближення до перехрестя з головною дорогою вул. Гагаріна в с. Логвин Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області, здійснюючи маневр повороту ліворуч на вул. Гагаріна, проявив неуважність до прийомів керування транспортним засобом на порушення вимог:

пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, введених у дію з 01.01.2002 р. (надалі ПДР України), а саме: «перед початком руху, пеестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

пункту 16.11 ПДР України, а саме: «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» пункту 33 ПДР України,

не надав дорогу потерпілому водію автомобіля марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі вул. Гагаріна в с. Логвин Володарського (на тепер Білоцерківського) району Київської області в напрямку м. Біла Церква Київської області зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «ЗАЗ» модель «TF48YP», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів.

Унаслідок описаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий водій автомобіля марки «ЗАЗ» модель «110307», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді перелому внутрішньої щиколотки лівого гомілковостопного суглоба, а потерпілий пасажир названого вище автомобіля ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, уламкового втисненого перелому лобної кістки зліва, пневмоцефалії, забійної рани лівої лобної ділянки.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_4 грубих порушень вимог пунктів 10.1, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» пункту 33 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження та заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні 21.01.2021 р. обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань ОСОБА_4 пояснив, що названого дня їхав у с. Логвин у напряму смт Володарка, було вже темно, виїжджаючи на головну дорогу, дійсно, не переконався у безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем потерпілого; при цьому він їхав сам, а в машині потерпілого ОСОБА_6 , окрім останнього, була його дружина та четверо дітей. Він (обвинувачений) особисто викликав швидку, поліцію, надавав надалі матеріальну допомогу на лікування, загалом потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 11,5 тисяч гривень, малолітньому ОСОБА_10 27 тисяч гривень.

Також обвинувачений, будучи цивільним відповідачем по заявленому в кримінальному провадженні цивільному позову, повністю визнав позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 20 тисяч гривень, заявивши про відшкодування сьогодні 5 тисяч гривень через систему «Приват 24».

Обвинувачений просив суд суворо не карати, не позбавляючи його волі та водійських прав, які необхідні йому для виконання службових обов`язків. На підтвердження захисником долучено копію наказу Володарської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 10.01.2020 р. № 01-05/2 про закріплення за обвинуваченим службового автомобілю та копію його посадової інструкції, пункт 14 розділу ІІІ якої передбачає використання обвинуваченим для виконання службових обов`язків службового автомобілю (а.п. 117, 118-119), а також розписки потерпілого ОСОБА_6 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 щодо розміру отриманих коштів на відшкодування завданої матеріальної шкоди, потерпілому ОСОБА_6 й моральної шкоди (а.п. 120, 121).

Представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 (ордер адвоката серії АІ № 1029858, а.п. 74) підтримав заявлений цивільний позов, зробивши усну заяву про зміну (зменшення) позовних вимог у зв`язку з частковим відшкодування обвинуваченим моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., тому просив стягнути з останнього на користь малолітнього потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 не 20, а 15 тисяч гривень, а також не позбавляти обвинуваченого волі та водійських прав.

Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не допитувався в судовому засіданні з огляду на заявлені учасниками судового провадження, зокрема й ним, позиції, вказавши, що обставини справи викладені в обвинувальному акті вірно, підтвердив відшкодування йому обвинуваченим шкоди, так само як й інші учасники не вбачає необхідності позбавляти обвинуваченого волі та водійських прав.

Суд, заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні обвинуваченим показання, приходить до висновку, щоці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він та потерпілий правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку та заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, а також заявленого цивільного позову, які ніким не оспорюються.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості і тяжке тілесне ушкодження, та кваліфікує такі дії за частиною другою статті 286 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт Володарка Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.п. 105), одружений (а.п. 106), має на утриманні двох малолітніх дітей, 2010 р.н. і 2017 р.н. (а.п. 107, 108), має вищу освіту, закінчивши у 2010 році Білоцерківський національний аграрний університет за спеціальністю «Ветеринарна медицина» (а.п. 109), раніше не судимий (а.п. 111). За місцем проживання характеризується виконавчим комітетом Володарської селищної ради Київської області як особа, щодо якої компрометуючих даних не надходило (а.п. 112), за місцем роботи характеризується Головним управлінням Держспоживслужби у Київській області позитивно, має високий рівень знань, працює над його вдосконаленням, принциповий, вимогливий до себе і підлеглих, послідовний в роботі, самокритичний, морально витриманий, ввічливий, дисциплінований і відповідальний, користується авторитетом серед колег і керівництва (а.п. 114).

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, судом і досудовим розслідуванням не встановлено.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Володарським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області 10.09.2020 р. (а.п. 66-68) на виконання ухвали суду від 03.09.2020 р. (а.п. 56-58).
Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_4 проживає в смт Володарка разом зі своєю сім`єю: дружиною та двома неповнолітніми дітьми (син і дочка), стосунки між ними добрі, конфліктних ситуацій не виникає, умови проживання задовольняють. У 2010 році закінчив Білоцерківський національний аграрний університет, отримав повну вище освіту за спеціальністю «Ветеринарна медицина», навчання не продовжував, оскільки освітній рівень його влаштовує; з 2013 року до тепер працювати на посаді начальника Володарської районної державної лікарні ветеринарної медицини; заробітної плати на утримання сім`ї вистачає, проте є потреба у додаткових коштах на утримання двох дітей. Обвинувачений мислить чітко, самооцінка нормальна, комунікативний та охоче йде на контакт. Зі слів ОСОБА_4 , алкогольні напої він вживає рідко, по святах, у стані алкогольного сп`яніння агресивним ніколи не був, з будь-яких обставин намагається виходити без агресії та насильницьких дій, все вирішує мирним шляхом; психоактивних речовин ніколи не вживав та не вживає. Має багато знайомих та друзів, всі добропорядні, завжди його підтримують, допомагають в багатьох ситуаціях. Осіб, які притягувались до кримінальної відповідальності, серед них немає. Виховувався в хорошій сім`ї, з батьками та родичами має добрі стосунки. Вільний час проводить із сім`єю. Обвинувачений не ідентифікує себе з кримінальною особистістю; у скоєному нікого не звинувачує, зробив для себе висновок, що слід бути уважнішим, перебуваючи за кремом автомобіля й не тільки, переживає у зв`язку зі скоєним правопорушенням та судовими клопотами. Обвинувачений постійно працює над покращенням свого життя, має певні плани на майбутнє, намір їх реалізувати та знає, яким чином це зробити.

Ризики вчинення потворного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним тяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, відсутність обтяжуючих та наявність кількох пом`якшуючої покарання обставини, бере до уваги особу винного, визнання ним повністю своєї вини та цивільного позову, надання суду правдивих та послідовних показів, щире каяття у вчиненому, своєю поведінкою та способом життя стверджує, що він може і бажає стати на шлях виправлення. Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

З огляду на це та враховуючи частково позицію прокурора, беручи до уваги позицію потерпілого та представника малолітнього потерпілого, висловлені у судовому засіданні, а також позицію уповноваженого органу з питань пробації в досудовій доповіді, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією частини другої статті 286 КК України, та звільненням його на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з призначенням також мінімального терміну іспитового строку з урахуванням вчинення ним хоча і тяжкого, але необережного злочину, щире каяття та надання потерпілим допомоги, відшкодування завданої шкоди та намір надалі відшкодувати повністю моральну шкоду у заявленому в цивільному позові розмірі, позитивні характеристики обвинуваченого за місцем проживання та роботи, належну процесуальну поведінку. При цьому на обвинуваченого мають бути покладені обов`язки, передбачені частиною першою статті 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд також враховує позитивну характеристику обвинуваченого, зокрема, за місцем його роботи, закріплення за ним службового автомобіля, що необхідний йому для виконання службових обов`язків у лікарні ветеринарної медицини, що пов`язане в тому числі з необхідністю ймовірних термінових виїздів за викликом, а також відсутність іншої освіти, відтак іншої можливості заробляти на життя окрім як лікарем ветеринарної медицини, що є для нього джерелом доходу та утримання його сім`ї, включаючи двох малолітніх дітей, до того обвинувачений раніше не притягувався до юридичної відповідальності за вчинення будь-коли правопорушень, зокрема, на транспорті, у сфері безпеки дорожнього руху, що стверджено ним у суді, не заперечувалося прокурором та учасниками судового провадження, матеріали справи також не містять жодної протилежної інформації. Тому суд вважає, що для обвинуваченого важливим є залишення права керування транспортним засобом для того, щоб мати можливість працювати за професією та матеріально забезпечувати і утримувати себе, свою сім`ю, дітей, що буде значно ускладнено у разі позбавлення його права керування транспортними засобами.
Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин з урахуванням думки прокурора вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання щодо завданої кримінальним правопорушенням шкоди суд вирішує з огляду на поданий 30.09.2020 представником малолітнього потерпілого ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, в якому заявлено вимогу (з урахуванням її уточнення в судовому засіданні) про стягнення з обвинуваченого 15 000 грн. моральної шкоди (а.п. 69-70).

За положеннями частини другої статті 127, частини першої статті 129 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні; ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України; якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, названим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (частина п`ята статті 128 КПК України).

Викладені в згаданому цивільному позові обставини визнані учасниками справи, тому не підлягають доказуванню (частина перша статті 82 ЦПК України).

Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України також встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених законом.

Суд також бере до уваги роз`яснення пунктів 3, 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З огляду на наведене та визнання позиву цивільним відповідачем (обвинуваченим), суд вважає наявними підстави для задоволення заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову у повному обсязі з урахуванням зменшення до 15 000 грн. ціни позову представником малолітнього потерпілого (цивільного позивача) в судовому засіданні.

Судовий збір з обвинуваченого, який несе цивільну відповідальність згідно з поданим цивільним позовом у кримінальному провадженні, не стягується (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 р. у справі № 187/291/17).

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог статей 100, 124 КПК України.

Керуючись частиною другою статті 286 КК України, статтями 100, 124, 127-129, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі частини першої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання, повідомляти цей уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь держави процесуальні витрати за проведення двох судових експертиз технічного стану транспортного засобу та двох судових транспортно-трасологічних експертиз в загальному розмірі 5 884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп.

Цивільний позов малолітнього потерпілого (цивільного позивача) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 ), відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035, а саме:

автомобіль марки «ЗАЗ», модель «TF48YP», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на відповідальному зберіганні у підозрюваного ОСОБА_4 , залишити власникові;

автомобіль марки «ЗАЗ», модель «110307», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити власникові.

Копію цього вироку суду негайно після проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому (цивільному відповідачу) ОСОБА_4 , його захиснику ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 , представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_7 та надіслати законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1