У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіно Черкаської області, громадянина України, одруженого, працюючого водієм у ТОВ «ДОНХІМТРАНС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000290,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовлено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30 листопада 2020 року включно, із забороною цілодобово залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заміною його більш м`яким запобіжним заходом необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, наслідків, що настали, даних про особу підозрюваного та наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 02.10.2020 близько 15.30 год. у денний (світлий) час доби, за відсутності опадів, керуючи автомобілем марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у з`єднанні з напівпричепом марки «Maisonneuve Original», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по сухій чистій проїжджій частині вул. Веселинівської в місті Миколаєві, яка має три смуги, призначені для руху в одному напрямку, розділені лінією дорожньої розмітки 1.5 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, в напрямку від вул. Очаківська до вул. Урожайної, в межах крайньої правої смуги руху. В цей час, біля будинку № 53/1 (будівля АЗС) проїжджу частину вулиці Веселинівської, зліва направо, відносно напрямку руху вказаного вантажного автомобіля, почав перетинати пішохід, чоловік, особа якого на даний час не встановлена. ( ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 )
При наближенні до будинку АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, при виникненні небезпеки у вигляді появи на проїжджій частині невстановленого пішохода, якого він об`єктивно спроможний був виявити та мав таку можливість, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд керованим ним автомобілем марки «DAF 95 XF 430», у з`єднанні з напівпричепом марки «Maisonneuve Original», на невстановленого чоловіка. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди невідомий чоловік отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Дії підозрюваного ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

02.10.2020 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03.10.2020 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без можливості внесення застави. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого. Підозра є обґрунтованою та підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.10.2020 та схемою до нього, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та відповідна слідова інформація; протоколом огляду відеозапису від 03.10.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 04.10.2020.

Врахувавши, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце мешкання та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу стосовно можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, долученими до матеріалів клопотання, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів. Крім того, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім наведеного, клопотання слідчого не містить переконливого обґрунтування припущень про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, оскільки сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених ризиків.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, має намір відшкодувати завдану шкоду, а відтак, доведеність наявності ризиків можливості переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, з урахуванням всіх обставин справи, вочевидь є недостатніми для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 30 листопада 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді