Провадження №1-кс/463/5798/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
ВСТАНОВИВ:
Представни АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР у м. Львові, яка полягає у не вчиненні дій в порядку ст. 214 КПК України, щодо внесення за його заявою про злочин від 17 вересня 2020 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту зловживання владою та службовим становищем службовою особою та службовим підробленням вчинених, на його думку, працівниками органу досудового розслідування та суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Станом на час звернення зі скаргою до слідчого судді, відомості, які містяться в заяві поданої 17.09.2020 року на адресу ТУ ДБР у м. Львові і яка надійшла на їхню адресу не внесено до ЄРДР. Такі дії вважає неправомірними, з приводу чого подав вказану скаргу.
В судове засідання скаржник не з`явився, однак був повідомлений про час та місце розгляду скарги належним чином. Однак в матеріалах справи міститься заява, в якій він просить скаргу слухати без його участі та просить задоволити скаргу в повному обсязі.
Представник ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги вважаю, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів скарги, 17.09.2020 року скаржником була подана заява про злочин, яка надійшла на адресу ТУ ДБР у м. Львові по факту зловживання владою та службовим становищем службовою особою та службовим підробленням вчинених, на його думку, працівниками органу досудового розслідування та суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. На даний час такі відомості з невідомих причин внесені не були. Про причини такого невнесення до ЄРДР скаржнику не повідомлено належним чином.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний невідкладно, але не пізніше наступного дня, з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування.
Таким чином, оскільки відповідно до вимог ст. 214 КПК України відмова у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не передбачена і вказана дія являється обов`язком слідчого чи прокурора, скарга підлягає до задоволення.
Із заяви про злочин від 17.09.2020 року вбачається, що в такій чітко зазначено джерело інформації, наведено дані про ознаки кримінального правопорушення, викладені обставини свідчать саме про можливе вчинення кримінального правопорушення, заявником зазначено попередню правову кваліфікацію діянь. Відтак, така заява відповідає вимогам закону і містить інформацію, яка підлягає внесенню до ЄРДР.
Однак, що ж стосується внесення відомостей до ЄРДР стосовно судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатскої області з мотивів ухвалення ним, на думку скаржника, незаконного вироку і зазначення у вироці обставин,які не відповідають дійсності, то таке внесення до ЄРДР не підлягає з наступних підстав.
Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 року та інших.
Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що «недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Разом з тим відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України».
Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.
Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи, та у визначених законом випадках,на касаційне оскарження судового рішення є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України.
Втім, як правило, заяви про вчинення суддями злочину у вигляді, на думку заявника, ухвалення суддями відповідного судового рішення, викликані просто незгодою заявника з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури.
Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.
Водночас, як зазначено вище, що стосується законодавчої процедури розгляду таких заяв правоохоронними органами, то після отримання відповідної заяви, відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання такої заяви, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Аналогічна норма міститься і у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженому наказом Генеральної прокуратури України № 139 від 6 квітня 2016 року.
Так, згідно з п. 1 розділу 3 зазначеного вище Положення, внесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме заява, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.
Крім того, норми чинного КПК України не передбачають жодної гарантії для захисту своїх прав особою, щодо якої кримінальне провадження може бути розпочате безпідставно.
Наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.
Отже, досудове розслідування розпочинається вже з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В свою чергу, здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої інстанції не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Згідно з правовим висновками, викладеним у Рекомендації CM/REC (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи від 17 листопада 2010 року, судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті судових рішень (п. 15).
Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд,
Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
З заяви скаржника вбачається, що заявник суддя вніс до судового рішення (вироку) неправдиві відомості, що стали підставою для винесення, на його думку незаконного та необгрунтованого вироку. Аналізуючи обставини викладені у заяві про вчинення злочину, все ж таки приходжу до висновку, що в даному випадку має місце незгода з прийнятими суддею процесуальними рішеннями. А сама по собі незгода з даними судовими рішеннями - не є підставою для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, вважаю за необхідне роз`яснити, що у разі якщо скаржник вважає, що суддя вчинив істотні дисциплінарні проступки під час розгляду зазначеної ним справи, він вправі звернутися до Вищої Ради правосуддя з відповідною скаргою
Таким чином, слід зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові внести до ЄРДР відомості викладені в заяві начальника управління менеджменту фінансових злочинів АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_4 від 17 вересня 2020 року, крім тих відомостей, що стосуються здійснення суддею судочинства і ухвалення вироку у справі №308/14294/15-к
Керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу задоволити.
Зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР у м. Львові невідкладно внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які містяться у заяві заяві начальника управління менеджменту фінансових злочинів АТ «Райфайзен Банк Аваль» ОСОБА_4 від 17 вересня 2020 року, крім тих відомостей, що стосуються здійснення суддею судочинства і ухвалення вироку у справі №308/14294/15-к
На ухвалу слідчого судді в частині відмови у внесенні відомостей до ЄРДР може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1