Справа №463/786/21
Провадження №1-кс/463/917/21
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 від 08.12.2020.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_3 від посади дільничного інспектора сектору превенції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, строком на 2 місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України проханні службовою особою, надати неправомірну вигоду для себе, за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Зокрема, згідно даних слідства, 12.10.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що її чоловік ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодження.

На підставі вказаної заяви, 13.10.2020, сектором дізнання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Про вказаний факт стало відомо дільничному офіцеру поліції сектору превенції Ужгородського РВ Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , після чого у нього виник умисел з використанням даної ситуації, на одержання від ОСОБА_5 неправомірної вигоди за сприяння у вирішенні питання в суді щодо призначення м`якої міри покарання по вироку суду.

З метою реалізації даного умислу, ОСОБА_3 в середині жовтня у точно невстановлені слідством дату та час прийшов додому до ОСОБА_5 та пред`явив вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 1000 гривень за закриття вищевказаного кримінального провадження. В подальшому, 17.10.2020 через додаток для смартфонів месенджер «Вайбер» направив ОСОБА_5 повідомлення із номером картки, на яку необхідно надіслати грошові кошти.

В подальшому, для збільшення тиску на ОСОБА_5 та з метою уникнення особистих контактів, ОСОБА_3 у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час залучив до вимагання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 дільничного офіцера поліції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , який діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 повинен був повторно висловити ОСОБА_5 вимогу про надання ОСОБА_3 грошових коштів та виступити посередником при їх передачі.

Будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі ОСОБА_3 неправомірної вигоди могла потягнути шкідливі наслідки правам та інтересам ОСОБА_5 , останній погодився на таку протиправну вимогу ОСОБА_3

21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 , зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_5 , де в ході зустрічі ОСОБА_6 пред`явив ОСОБА_5 вимогу про передачу неправомірної вигоди ОСОБА_3

22.01.2021 близько 15 год. ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 , зустрівся біля автозаправки «ОККО» за адресою: вулиця Підградська, 29, м. Ужгород із ОСОБА_5 , де в ході зустрічі діючи за попередньою змовою із ОСОБА_3 , знову пред`явив ОСОБА_5 вимогу про передачу неправомірної вигоди ОСОБА_3 .

В ході телефонної розмови із ОСОБА_5 , яка відбулась 26.01.2021, ОСОБА_3 підтвердив необхідність сплати йому неправомірної вигоди та повідомив, що обставини передачі неправомірної вигоди та точну її суму ОСОБА_5 необхідно узгодити із ОСОБА_6

28.01.2021 в ході телефонної розмови із ОСОБА_5 , яка відбулась за допомогою месенджера «Вотсап», ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_5 слід передати йому для ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_6 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_5 , де в ході зустрічі під контролем правоохоронних органів, одержав від останнього грошові кошти у розмірі 1500 гривень, які ОСОБА_3 діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, таким чином за посередництва ОСОБА_6 одержав для себе як неправомірну вигоду за сприяння у вирішенні питання в суді щодо призначення м`якої міри покарання по вироку суду.

Перебування ОСОБА_3 на даній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним інкримінованого кримінального правопорушення, і продовжуючи перебувати на вказаній посаді, підозрюваний зможе знищити чи підробити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, а також матиме можливість незаконними засобами впливати на свідків своїх колег по роботі працівників Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області. Крім того, підозрюваний зможе продовжити свою злочинну корисливу діяльність або знищувати докази у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Прокурор подав заяву про підтримання клопотання та розгляд справи у його відсутності.

Підозрюваний в судове засідання також не з`явився, хоча про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлявс належним чином. Подали до суду спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення клопотання не заперечують.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

До Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000524 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.

Про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_3 повідомлено 02.02.2021. В подальшому, 04.02.2021 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, хоча, як вбачається, змінилась не суть підозри, а лише анкетні дані підозрюваного. Окрім нього в межах даного кримінального провадження про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України повідомлено ще одній особі. В силу вимог ст. 12 КК України інкримінований ОСОБА_3 злочин є тяжким.

Вказаний злочин віднесено до злочинів, які вчиняються у сфері службової діяльності.

На даний час ОСОБА_3 займає посаду дільничного інспектора сектору превенції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Зазначена норма права, виходячи з її системного тлумачення та способу викладення її змісту є відсилочною (бланкетною), тобто містить посилання на іншу норму права та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

При цьому, системний лінгвістично-логічний аналіз цієї норми дозволяє стверджувати, що законодавець, застосовуючи для семантико-синтаксичного відношення в реченні дієслово недоконаного виду «підлягає», яке відповідає на запитання «чому?», означає «підпадати під дію» та зумовлює «залежність від чогось», настання наслідку (відсторонення від посади) поставив в залежність від факту повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, після чого зробив відсилку до закону, яким регулюється порядок застосування такого наслідку.

В свою чергу, «законом», згадка про який міститься у положеннях ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» є виключно відповідні положення КПК України, які власне, і регулюють порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади.

Іншими словами, граматична побудова норми ч. 5 ст. 65-1 Закону України, яка визначає її юридичний зміст не містить імперативної вказівки на відсторонення особи від посади у випадку вчинення нею злочину у сфері службової діяльності, як це наприклад, могло б бути у випадку вживання у реченні присудка з допоміжним дієсловом «повинен бути», а лише вказує, що вчинення цього злочину є однією з спеціальних умов для відсторонення особи від посади, тоді як іншими спеціальними умовами для відсторонення особи від посади, згідно ч. 1 ст. 154 КПК України, є вчинення виключно злочину, а не кримінального проступку.

Водночас, поряд з такими умовами для відсторонення особи від посади норми ч. 1 ст. 157 КПК України визначають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вказане узгоджується з положенням ч. 2 ст. 1 КПК України, яка визначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з КПК України, але й з інших законів України.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відсторонення від посади, згідно з п. 4 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч.2 ст.157 КПК України).

Проаналізувавши наведені у клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, вважаю, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами, зокрема:

заявою ОСОБА_5 від 22.01.2021 про вчинення кримінального правопорушення;

протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових коштів від 01.02.2021;

протоколом допиту ОСОБА_5 , в якому останній повідомляє прообставини вимагання та одержання ОСОБА_6 неправомірної вигоди;

протоколом затримання ОСОБА_6 в ході якого у останнього вилучено грошові кошти у розмірі 1500 гривень;

іншими матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії від 27.01.2021 телефонної розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_3 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором виконано вимоги п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.

Чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як відсторонення його від посади та чи можливо завдяки цьому виконати завдання кримінального провадження?

Згідно ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, виходячи з синтаксичного аналізу норми ч. 1 ст. 157 КПК України, вживання сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.

Слідчий суддя не буде акцентувати увагу на тому, чи існують докази того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, передбачені ч. 1 ст. 157 КПК України і про які вказав прокурор у кримінальному провадженні. Оцінку цих ризиків слідчий суддя проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

Відповідно до згаданих вище обставин кримінального провадження, ймовірний злочини вчинений ОСОБА_3 безпосередньо завдяки займаній посаді.

Таким чином, приходжу до висновку, що перебуваючи на посаді ОСОБА_3 , використовуючи свій авторитет та здобуті зв`язки може здійснювати вплив на свідків, в тому числі шляхом ініціювання відносно свідків кримінальних проваджень.

Крім того, ймовірний злочин вчинений у зв`язку з надходженням заяви від ОСОБА_4 . Відтак, перебуваючи на посаді підозрюваний може знищити чи підробити речі та документи, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Зрештою, сторона захисту, як вбачається, не оспорює цієї обставини та й взагалі визнала клопотання.

Тому, слід вважати, що слідчим та прокурором виконано вимоги пунктів 2 та 3 ч. 3 ст. 132 КПК України та доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 157 КПК України.

Чи спричинить відсторонення підозрюваного від посади негативні наслідки для інших осіб?

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

З огляду на правову природу таких наслідків, на думку слідчого судді дана обставина повинна досліджуватись в комплексі зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у якій йдеться про таке:

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно практики ЄСПЛ, яку останній повторив у справі «Денісов проти України» (рішення від 25.09.2018р., заява № 76639/11, п. 100, 102, 107, 115) хоча зі статті 8 Конвенції прямо не випливає право на працевлаштування або право на вибір конкретної професії, поняття «приватне життя» у широкому розумінні в принципі не виключає діяльність професійного або ділового характеру. Зрештою, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом (див. рішення у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), від 16 грудня 1992 року, пункт 29, Серія A № 251B, та згадані рішення у справах «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), пункт 165, «Барбулеску проти Румунії» (Barbulescu v. Romania), пункт 71). Отже, професійне життя є частиною зони взаємодії між особою та іншими людьми, що за певних обставин навіть в публічному контексті може підпадати під сферу «приватного життя» (див. згадане рішення у справі «Фернандез Мартінез проти Іспанії» (Fernandez Martinez v. Spain), пункт 110).

У справах, що входять до наведеної категорії, Суд застосовує поняття «приватного життя» на підставі двох різних підходів: (б) визначення питання «приватного життя» як підстави для спору (підхід, заснований на підставах) та (в) вилучення питання «приватного життя» з наслідків оскаржуваного заходу (підхід, заснований на наслідках).

Коли підстави для застосування заходу, який впливає на професійне життя особи, не пов`язані з її приватним життям, питання за статтею 8 Конвенції може все одно виникнути, якщо оскаржуваний захід має або може мати серйозні негативні наслідки для приватного життя особи. У зв`язку з цим Суд враховував негативні наслідки з точки зору (i) впливу на «внутрішнє коло», зокрема, коли виникали серйозні матеріальні наслідки, (ii) можливостей особи «встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми», та (iii) впливу на репутацію особи.

При застосуванні підходу, заснованого на наслідках, рівень суворості з огляду на всі наведені аспекти набуває вирішального значення. Саме заявник має переконливо продемонструвати, що цей рівень був досягнутий у його справі. Заявник має надати докази, які підтверджуватимуть наслідки оскаржуваного заходу. Суд визнає, що стаття 8 Конвенції є застосовною лише за умови, що ці наслідки є дуже серйозними та значною мірою впливають на його приватне життя.

Страждання заявника мають оцінюватись шляхом порівняння його життя до та після вжиття відповідного заходу.

Застосовуючи у даній справі підхід, заснований на наслідках слідчий суддя враховує, що так чи інакше відсторонення від посади матиме негативні наслідки.

Крім того, не викликає сумніву той факт, що відсторонення підозрюваного від посади вплине на його можливості встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, та вплине на його репутацію.

Однак, немає жодного доказу, що підозрюваний має на утриманні інших осіб.

Тому, порівнюючи життя підозрюваного до та після відсторонення його від посади, слідчий суддя не вбачає негативних наслідків для його приватного життя такого рівня суворості, що це б становило порушення вимог статті 8 Конвенції. Достатньо переконливих доказів, які б доводили протилежне сторона захисту не надала, хоча саме на неї покладено обов`язок подання цих доказів.

Зрештою, такий захід забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади має тимчасовий характер, потреба в якому після виконання завдань кримінального провадження з часом відпадає. Отже, можливості підозрюваного встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми, а також його репутація не зазнають непоправної шкоди.

Відповідно, слідчий суддя у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України не вбачає можливості настання тяжких наслідків для інших осіб у випадку відсторонення підозрюваного від посади.

Таким чином, враховуючи відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, а також з огляду на можливість здійснення впливу на свідків, приходжу до висновку, що досягнути завдань кримінального судочинства неможливо без відсторонення підозрюваного від посади і тому клопотання слід визнати обґрунтованим та задовольнити, відсторонивши ОСОБА_3 від займаної посади.

При цьому, за встановлених обставин та доведеності обставин, передбачених у ч. 3 ст. 132 КПК України, а також наявності обґрунтованого ризику впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, відсторонення від посади слідчий суддя вважає об`єктивно виправданим в сучасному демократичному суспільстві, і як наслідок, порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод немає. Зрештою, на таке порушення не посилається і сторона захисту.

Строк відсторонення слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 154-157, 309, 395 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Відсторонити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади дільничного інспектора сектору превенції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на строк до 02 квітня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1