Справа № 740/3966/20
Провадження № 1-кп/740/578/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кунашівка Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

установив:

14 серпня 2020 року близько 14-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу будинку № 3 на вул. Квітневій у с. Кунашівка Ніжинського району Чернігівської області, з корисливих мотивів, діючи умисно з метою відкритого викрадення чужого майна, доводячи свої злочині наміри до кінця, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_5 , завдав потерпілому не менше 5 ти ударів руками та ногами по різним частинам тіла. Після цього ОСОБА_6 вирвав з рук потерпілого гаманець, з якого забрав грошові кошти в сумі 462,00 грн, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 , після чого з викраденим зник з місця скоєння злочину, заподіявши ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 462,00 грн.

Вищевказані протиправні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що належить ОСОБА_5 , поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), що належить ОСОБА_5 , поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_6 спочатку не визнавав своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Під час допиту показав, що зустрів потерпілого біля магазину і попросив у нього свої гроші 200 грн, які той йому винен, позичав у нього, але він відмовив. Це був самозахист, потерпілий першим його вдарив, кидався на нього з ножем розкладним, який обвинувачений викинув і почав його бити, потерпілий упав, а він добивав його, а коли потерпілий підвівся, то побив обвинуваченого. Окуляри потерпілого він викинув. Скільки в гаманці було грошей він точно не знає, було більше 400 грн, а 40 грн були особисто його: він допомагає людям по господарству, пасе корів, розкидає гній, йому за це платять. За гроші купив у магазині їжу, напої, всіх грошей не витратив, ще залишилися. Стверджував, що не нападав на потерпілого, а лише підійшов до нього щоб той повернув йому його гроші. У кінці допиту зазначив, що зробив неправильно, розкаюється в скоєному.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні 20 жовтня 2020 року наполягали на повному дослідженні доказів, крім допиту свідків.

Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту показав, що того дня близько 14-00 год. пішов до магазину купити батарейки для комп`ютера. У нього була одна купюра 500 грн, дрібних грошей не було. Купив батарейки та 2 порції морозива. Залишилось грошей десь 460 грн купюрами: дві по 200 грн, одна 50 грн і одна 10 грн. Обвинувачений попросив у нього гроші, він відмовив. Повертаючись з магазину додому, його супроводжував обвинувачений, вони разом йшли по вулиці, а потім обвинувачений почав його бити, десь 6 7 ударів завдав, бив руками і ногами, зняв з нього окуляри, викинув, повалив на землю, почав розривати куртку і вирвав з рук гаманець, який потім теж розірвав. Забрав з гаманця всі гроші, потерпілий не хотів йому їх віддавати. У потерпілого ніколи не було ножа при собі та грошей обвинуваченому він не винен, раніше його не знав, того дня вони зустрілися вперше.

Свідок ОСОБА_8 дочка потерпілого під час допиту показала, що це сталося після 11 серпня, вона запам`ятала, бо це день її народження, і вона разом зі своїми батьками святкували на дачі, і батько мав добрий вигляд. Після обіду їй зателефонувала мати та повідомила, що батько ледь прийшов додому з магазину, побитий. Коли вона до них приїхала, то батько лежав на дивані, підвестися не міг. У нього було синє обличчя, запливли очі, збиті коліна. Вона дізналася, що батько ходив до магазину і його побив юнак, забрав гроші. Магазин знаходиться в 200 метрах від будинку батьків. Їй відомо, що батько тримав рукою гаманець з грошима в кармані, а обвинувачений вирвав руку і відірвав карман. У батька було 500 грн однією купюрою, він купив батарейку. Батько з обвинуваченим не знайомі, того дня вони вперше бачилися.

Свідок ОСОБА_9 під час допиту показала, що працює в магазині в с. Кунашівка і пам`ятає, що того дня 14 серпня після обіду до магазину приходив ОСОБА_10 , що саме купував не пам`ятає, але купував дітям, пригощав їх. До магазину приходив і раніше, гроші коли були, коли ні. Інколи просився взяти в борг. Одного разу він сам взяв з полиці пиво, гроші віддала його мати. Знає, що він випасає худобу, люди йому платять. Пізніше до магазину забіг внук діда і питав де ОСОБА_11 . Про те, що сталося вона дізналася ввечері того дня.

Свідок ОСОБА_12 під час допиту показала, що працює в магазині «Надія» в с. Кунашівка. 14 серпня вона працювала і пам`ятає, що в обід приходив ОСОБА_13 , у нього була одна купюра 500 грн, скільки решти давала і якими купюрами не пам`ятає. Того дня вона не впустила ОСОБА_10 до магазину, в цей час у магазині був ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 пішов, то вона бачила як через 10 15 хв. Ваня пішов з дітьми в інший магазин. Потім приїхала дочка ОСОБА_13 і повідомила що сталося.

У судовому засіданні досліджені письмові докази, а саме:

- висновок судово-психіатричної експертизи від 03 вересня 2020 року № 447, проведеної Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, яким установлено, що в ОСОБА_6 має місце психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями; ОСОБА_6 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_6 за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення; у ОСОБА_6 виявлений психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, але за його психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру йому не показані;

- протокол огляду місця події від 14 серпня 2020 року, складений старшим слідчим Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_14 у присутності понятих, відповідно до якого у с. Кунашівка на вул. Квітневій, 6, оглянуто ділянку території між домоволодіннями № 1 та АДРЕСА_2 та встановлено, зокрема, що суха трава лежить хаотично, а сукупність установлених ознак вказують на сліди боротьби; під час огляду проводилося фотографування, нічого не вилучалося;

- протокол огляду від 14 серпня 2020 року, складений старшим слідчим Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_14 у присутності понятих, згідно з яким оглянуто територію біля подвір`я на АДРЕСА_3 , де присутній під час огляду ОСОБА_5 видав слідчому куртку, в якій він був під час пограбування, та гаманець, який у нього виривав грабіжник; у результаті огляду вилучено: куртку флісову зі вставками тканини з візерунком типу камуфляж зеленого кольору та фрагмент кишені зі слідами, схожими на кров; шкіряний гаманець з пошкодженнями; під час огляду проводилося фотографування;

- протокол проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2020 року, складений слідчим Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_15 , за участю потерпілого ОСОБА_5 , згідно з яким усі учасники слідчого експерименту зібралися біля подвір`я АДРЕСА_2 , де потерпілому було запропоновано розповісти обставини вчинення стосовно нього злочину. ОСОБА_5 розповів, що близько 14-10 год. 14 серпня 2020 року він зайшов до магазину, щоб придбати батарейки та морозиво. Він заплатив 500 грн та продавець дала йому решту дві купюри по 200 грн, 1 купюру 50 грн та одну купюру 10 грн. У той час до магазину зайшов ОСОБА_6 , але продавець відразу вигнала його з магазину. Забравши покупки, він вийшов з магазину та на сходах зустрів ОСОБА_16 , який сказав: «діду, дайте гроші», а він відповів, що не має грошей та пішов у бік свого дому. Проходячи по вул. Квітневій, до нього підійшов ОСОБА_17 та почав вимагати гроші, але потерпілий говорив, що не має. Після цього ОСОБА_17 наніс удар кулаком правої руки в праву частину обличчя. Від удару він свідомість не втрачав та на підлогу не падав, а продовжив йти далі. Проходячи повз подвір`я № 3, ОСОБА_17 знову наніс декілька ударів кулаком в обличчя, та взявши за одяг, потягнув до двору, який не огороджений, але він намагався вирватися. У цей час ОСОБА_17 казав потерпілому, щоб віддав гроші. У правій руці він тримав пакет з продуктами, а в лівій гаманець з грошима. Ліву руку він тримав у кишені та не витягував. Після цього ОСОБА_6 наніс потерпілому декілька ударів в область паху, штовхнув його та повалив спиною на землю, після чого почав виривати в потерпілого кишеню кофти, в якій він тримав гаманець. Вирвавши гаманець з руки потерпілого, ОСОБА_17 витягнув з нього всі гроші та пішов у бік центру. Потерпілий просив ОСОБА_18 не забирати гроші та повідомив, що викличе поліцію, на що ОСОБА_17 сказав, що йому все одно;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14 серпня 2020 року, складений слідчим СВ Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_19 у присутності понятих, згідно з яким під час затримання здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_6 та виявлено в нього в лівій кишені чорних штанів грошові кошти в розмірі 249 грн номіналом: одна купюра 200 грн, одна купюра 20 грн, дві купюри по 10 грн, одна купюра 5 грн, чотири купюри по 1 грн, які поміщено до спеціального полімерного пакету EXP0227589.

Крім цього, в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 оглянуто відеозапис проведеного слідчого експерименту, який підтверджує зазначені у вищевказаному протоколі проведення слідчого експерименту відомості.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими.

Зокрема, оцінюючи показання потерпілого та свідків, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і достатньо повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підтверджуються дослідженими під час розгляду справи письмовими доказами та відеозаписом, оглянутим у судовому засіданні; підстав сумніватися в правдивості показів потерпілого та свідків у суду немає.

Після допиту потерпілого та свідків, огляду письмових доказів та відеозапису, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. В останньому слові обвинувачений також підтвердив, що визнає свою вину у скоєному.

Непослідовну позицію ОСОБА_6 щодо невизнання своєї винуватості на початку судового розгляду та визнання своєї винуватості, висловлену в наступних судових засіданнях та в останньому слові, суд вважає такою, що спрямована на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину та пом`якшення покарання.

Суд вважає такими, що не узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами, доводи обвинуваченого та його захисника про те, що потерпілий ОСОБА_5 був винен обвинуваченому гроші, що потерпілий ОСОБА_5 першим напав на обвинуваченого ОСОБА_6 , при цьому мав при собі розкладного ножа, таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 захищався і в нього з потерпілим відбулася спільна сутичка. Указані покази нічим не підтверджені, більше того, спростовуються дослідженими судом письмовими доказами та показами свідків.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, встановлена в повному обсязі і підтверджена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд установив, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Як особистість ОСОБА_6 не працює, неодружений, до взяття під варту проживав з батьками за адресою: АДРЕСА_1 ; за місцем проживання характеризується негативно, а саме: зловживає спиртними напоями, агресивний по відношенню до близьких та оточуючих, поведінка неадекватна: блукає по селу, б`є вікна в дачних та пустуючих будинках, здійснює крадіжки з приватних господарств, тероризує та ображає людей похилого віку, переслідує дітей, погрожуючи фізичною розправою; дії, які вчиняє ОСОБА_6 , небезпечні для життя та здоров`я громадян, що вбачається з характеристики, виданої Кунашівським старостинським округом Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади Чернігівської області від 19 серпня 2020 року № 124/19-13.

Разом з цим ОСОБА_6 на обліку в лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку в лікаря-психіатра в Ніжинському ДПНВ з 2006 року з приводу легкої розумової відсталості, є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства. При цьому суд враховує наданий прокурором під час розгляду справи висновок судово-психіатричної експертизи від 03 вересня 2020 року № 447, проведеної Комунальним некомерційним підприємством «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, яким, зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_6 за своїм психічним станом на теперішній час може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення; у ОСОБА_6 виявлений психічний розлад у формі легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями, але за його психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру йому не показані. Зазначені відомості свідчать про його осудність.

Крім цього, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року, який набрав законної сили 14 грудня 2020 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Визначені у статтях 50, 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на принципах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави та суспільства.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, зазначені відомості про особу, обставину, що обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, що віднесений до тяжких злочинів.

З огляду на вказане суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання в межах санкцій статті, інкримінованої йому, а саме у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

За таких обставин відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ураховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 2 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, - суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності та не призведе до порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Суд наділений правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбуття, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці відомості в сукупності з урахуванням конкретних обставин справи свідчать про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України, про що просив захисник обвинуваченого, адже виправлення засудженого, на думку суду, неможливе без позбавлення волі та ізоляції від суспільства.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

На підставі ч. 4 ст. 70 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, слід виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід обчислювати з 14 серпня 2020 року дня його фактичного затримання.

У строк відбування покарання слід зарахувати строк затримання та перебування під вартою і початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 14 серпня 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою підлягає залишенню без змін до моменту набрання вироком суду законної сили, у разі розгляду в суді апеляційної інстанції до вирішення питання про зміну або скасування запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Крім цього, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року, на: грошові кошти в розмірі 249 грн, які вилучені в ОСОБА_6 під час затримання та поміщені до спеціального полімерного пакету EXP0227589; куртку флісову темно-зеленого кольору, фрагмент куртки клапан кишені флісової куртки темно-зеленого кольору та гаманець чорного кольору, що належать ОСОБА_5 .

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди на загальну суму 462,00 грн. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 14 серпня 2020 року.

У строк відбування покарання зарахувати строк затримання та перебування під вартою і початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 14 серпня 2020 року.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2020 року, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року, на: грошові кошти в розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) гривень, які вилучені в ОСОБА_6 під час затримання та поміщені до спеціального полімерного пакету EXP0227589; куртку флісову темно-зеленого кольору, фрагмент куртки клапан кишені флісової куртки темно-зеленого кольору та гаманець чорного кольору, що належать ОСОБА_5 .

Речові докази, а саме: куртку флісову темно-зеленого кольору, клапан кишені флісової куртки темно-зеленого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_5 ; грошові кошти в розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) гривень, які вилучені в ОСОБА_6 та знаходяться на зберіганні на депозитному рахунку Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1