ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/43/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1646/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 26 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козіївка Краснокутського району Харківської області, громадянина України, українця, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, освіта вища, працюючого на посаді лікаря-отоларинголога отоларингологічного кабінету поліклінічного відділення КЗОЗ «Краснокутська центральна районна лікарня», раніше не судимого визнано невинуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 звинувачується в тому, що він будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи на посаді лікаря-отоларинголога КЗОЗ « Краснокутська центральна районна лікарня», 01 червня 2017 року, маючи злочинний умисел, спрямований на підроблення документів в інтересах третіх осіб, знаходячись на своєму робочому місці у КЗОЗ» Краснокутська ЦРЛ» за адресою: Харківська область, смт.Краснокутськ, вул.Миру,139, за проханням ОСОБА_9 вніс до медичної картки останнього завідомо неправдиві дані про його огляд та стан здоров`я, вказавши, що оглядав даного пацієнта 01.06.2017 року, 05.06.2017 року та 09.06.2017 року, після чого відкрив лікарняний лист серії АДВ № 688013.
Крім того, ОСОБА_8 знову, 26.06.2017 року, маючи злочинний умисел, спрямований на підроблення документів в інтересах третіх осіб, знаходячись на своєму робочому місці у КЗОЗ « Краснокутська ЦРЛ» відкрив лікарняний лист серії АДВ № 688212 на нібито хворого ОСОБА_9 , після чого вніс до медичної картки останнього завідомо неправдиві дані про огляд та його стан здоров`я, вказавши, що оглядав даного пацієнта 26.06.2017 року, 30.06.2017 року, 01.07.2017 року та 05.07.2017 року, що насправді не відповідає дійсності.
Після цього ОСОБА_8 у липні 2017 року видав ОСОБА_9 лікарняні листи непрацездатності серії АДВ № 688013 та серії АДВ № 688212, для пред`явлення за місцем його роботи. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 366 КК України як службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до них завідомо неправдивих відомостей. Не погоджуючись з таким вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій проситьвирок Краснокутського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесульного закону; повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та вказані в мотивувальній частині апеляційної скарги, допитати обвинуваченого, дослідити перелік документів, вказаних в прохальній частині апеляційної скарги, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади протягом трьох років; долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що обґрунтовуючи своє рішення про виправдання ОСОБА_8 , суд послався на те, що в судовому засіданні сторона обвинувачення не надала жодного доказу миттєвої реєстрації повідомлення про підозру ОСОБА_8 в ЄРДР. Однак, відомості внесено до ЄРДР за № 0000415 від 12.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання владою або службовим становищем працівниками Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, що спричинило тяжкі наслідки під час нарахування та виплат заробітної плати працівникам з боку окремих посадових осіб правоохоронних органів у Харківській області.
Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 перебуваючи на посаді першого заступника начальника Харківської ОДПІ отримав за домовленістю, від лікаря - отоларинголога Краснокутської ЦРЛ ОСОБА_8 листок тимчасової непрацездатності в якому містились неправдиві відомості про те, що ОСОБА_9 у період з 26.06.2017 по 06.07.2017 перебував на амбулаторному лікуванні в Краснокутській ЦРЛ.
Вказані обставини, стали підставою, для повідомлення 13.12.2017 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_8 . Після повідомлення, в той же день, а саме 13.12.2017 матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 виділено в окреме провадження, якому автоматично присвоєно єдиний реєстраційний номер № 0001447, в якому ОСОБА_8 вже мав статус підозрюваного.
Твердження суду про визнання неналежними доказами протокол про проведення негласних слідчих - розшукових дій від 27.10.2017, а також аудіо диск до нього зі змістом розмови двох осіб є хибним, оскільки наявні всі докази, які підтверджують розмови саме між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які домовлялися про те, які саме дати необхідно вказати в листі непрацездатності.
Не зрозуміло з яких підстав суд зазначив, що постанова прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження винесена з порушенням КПК України.
В порушення ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку не наведено мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів, а лише зазначено, що їх долю слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Крім того, що виправдувальний вирок фактично дублює клопотання захисника про винесення виправдувального вироку у кримінальному провадженні № 0001447, що у свою чергу свідчить про те, що суд навіть не намагався викласти особисту позицію та надати належну оцінку доказів сторони обвинувачення. Всі вищевказані обставини свідчать про те, що судом не були виконані вимоги ст. ст. 411, 412 КПК України, у зв`язку з чим виправдувальний вирок було ухвалено на підставі даних, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На апеляційну скаргу прокурора обвинуваченим та його захисником були подані заперечення, в яких вони просять вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилаючись на те, що суд дійсно досліджував витяг з ЄРДР та встановив грубе порушення норм Закону. Орган досудового розслідування повинен був спочатку порушити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України, внести відомості до ЄРДР та тільки після цього повідомляти останньому про підозру. 13 грудня 2017 року о 10 год. 20 хв. прокуратурою Харківської області в рамках кримінального провадження №0000415 було повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, проте станом на 13 грудня 2017 року 10 год. 20 хв. по кримінальному провадженню №0000415 досудове розслідування проводилося за ст. ст. 364 ч,2, яке було порушено щодо окремих посадових осіб правоохоронних органів Харківської області, але не у відношенні ОСОБА_8 . Згодом 13 грудня 2017 року о 17 год. 44 хв. та о 17 год. 48 хв. були порушені відповідно ст.ст. 190 ч.І1 та 358 ч.4, КК України також у відношенні посадових осіб правоохоронних органів Харківської області.
Кримінальне провадження №0001447 було порушене прокуратурою Харківської області 14 грудня 2017 року о 14 год. 58 хв. за ст.366 ч.1 КК України за фактом службового підроблення, складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих відомостей (знову ж таки не у відношенні ОСОБА_8 а у відношенні невстановлених осіб).
Вказує на незаконність постанови прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження. Прокуратура проводила зовсім інше розслідування - винятково за ст. 364 ч. 2 КК України у відношенні посадових осіб правоохоронних органів Харківської області, яке згодом було прокуратурою закрите на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України
В кримінальному провадженні №0001447 ОСОБА_8 про підозру не повідомлявся. Вказує, що прокурором не було надано жодного доказу того, що розмова, зафіксована на аудіозаписі, відбувалася саме між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , більше того, прокурор тлумачить суть розмови та пояснює її значення, в той час, як сама суть розмови між двома особами нікому з інших учасників процесу зрозумілою не була. Органами досудового слідства не встановлено і не доведено кому належать телефонні номера з яких здійснювалась вказана розмова, крім того не зрозуміло суть самої розмови і яке відношення вона має до обставин, що доказуються у даному провадженні. Листки непрацездатності, виписані на ім`я ОСОБА_9 , лікарняна картка на ім`я останнього, журнал обліку амбулаторних хворих, то самі по собі дані документи не можуть свідчить про вчинення ОСОБА_8 злочину у якому він обвинувачується, тому що не несуть на собі ніяких слідів злочину і формально є законними документами. Крім того всі вищевказані докази незаконним шляхом потрапили до кримінального провадження №0001447, тому що вони отримувались в рамках кримінального провадження №0000415.
Рішення суду про використання результатів проведених негласних слідчо-розшукових дій у вигляді складення даного протоколу винесене 19.12.2017 року в рамках кримінального провадження №0000415, тобто вже після виділення матеріалів із даного кримінального провадження в окреме провадження №00001447.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.11.2017 року задоволено клопотання прокуратури про проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_8 . На підставі даної ухвали згідно протоколу від 05.12.2017 року з 10.30. по 11.35. год проводиться обшук. Проте згідно іншого протоколу від 05.12.2017 року прокуратурою з 11.58. по 12.31. год проведено другий обшук у ході якого вилучено медичну картку ОСОБА_9 та журнал обліку амбулаторних хворих, але сам повторний обшук, а також його результати не можуть вважатися законними.
Недопустимо використовувати в кримінальному провадженні №0001447, що порушене за нетяжкою статтею, докази, які були незаконно отриманні в кримінальному провадженні №0000415 під час проведення негласних слідчих дій за ч.2 ст. 364 КК України.
Обвинувачення у відношенні ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України, ґрунтується на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також тільки на припущеннях. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.
Статтею 410 КПК України визначено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 було незаконно повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 зареєстровано не було та не розслідувалося, стороною обвинувачення не надано жодного доказу миттєвої реєстрації повідомлення про підозру ОСОБА_8 в ЄРДР. Окрім цього, судом зазначено, що в кримінальному провадженні № 0001447 ОСОБА_8 про підозру не повідомлявся.
Надаючи оцінку вказаним висновкам суду щодо недотримання у цьому кримінальному провадженні порядку внесення відомостей до ЄРДР, колегія суддів зазначає наступне.
Встановлено, що в провадженні прокуратури Харківської області перебували матеріали кримінального провадження № 0000415, відомості в якому були внесені за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.
У вказаному провадженні на підставі ухвал слідчого судді апеляційного суду Харківської області були проведені негласні слідчі (розшукові) дії, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, за результатами яких складено протоколи № 218т від 27.10.2017 року та № 219т від 27.10.2017 року. Відповідно до постанови прокурора від 30.10.2017 року прокурором у кримінальному провадженні № 0000415 знято гриф секретності з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій (Т.2 а.с. 59). Враховую зазначені матеріали, 13.12.2017 рок про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000415 було повідомлено ОСОБА_8 (Т.2 а.с. 91) Постановою прокурора від 14.12.2017 року з матеріалів досудового розслідування № 0000415 виділено матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в окреме провадження. (Т. 2 а.с.63-64). Згідно змісту вказаної постанови прокурора зазначене досудове розслідування № 0000415 здійснюється у тому числі за фактом службового підроблення службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, перебуваючи на посаді лікаря - отоларинголога Краснокутської Центральної районної лікарні 01.06.2017 маючи злочинний чисел, спрямований на підроблення документів в інтересах третіх осіб, і заходячись на своєму робочому місці у Краснокутській Центральній районної лікарні за проханням ОСОБА_9 вніс до медичної картки останнього завідомо неправдиві дані про його огляд та стан здоров`я, вказавши, що оглядав даного пацієнта 01.06.2017, 05.06.2017 та 09.06.2017, після чого відкрив лікарняний лист серії АДВ № 688013 знаючи, що ОСОБА_9 до нього не звертався. Крім того, лікар знову відкрив лікарняний лист на нібито хворого ОСОБА_9 26.06.2017 маючи злочинний умисел, спрямований на підроблення документів в інтересах третіх осіб, знаходячись на своєму робочому місці у Краснокутській Центральній районної лікарні за адресою: Харківська область, смт. Краснокутськ, вул. Миру, буд. 139, відкрив лікарняний лист серії АДВ № 688212 на нібито хворого ОСОБА_9 , після чого вніс до ведичної картки останнього завідомо неправдиві дані про огляд та його стан здоров`я, вказавши, що оглядав даного пацієнта 26.06.2017, 30.06.2017, 01.07.2017 та 05.07.2017, що не відповідає дійсності. Після чого, у липні 2017 року видав ОСОБА_9 лікарняні листи непрацездатності серії АДВ № 688013 та серії АДВ № 688212, для пред`явлення за місцем його роботи.
Відомості до ЄРДР у виділеному кримінальному провадженні № 0001447 за ч. 1 ст. 366 КК України були внесені цього ж дня, 14.12.2017 року. (Т. 2 а.с. 4) 18.12.2017 року прокурор звернувся до апеляційного суду Харківської області з клопотанням, в якому посилався на те, що з протоколу негласних слідчих (розшукових) дій № 219 встановлено, що він містить відомості щодо видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до них завідомо неправдивих відомостей. (Т. 2 а.с. 53-55) В подальшому на підставі клопотання прокурора від 18.12.2017 року ухвалою слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 19.12.2017 року надано дозвіл на використання результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій проведених під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000415 та за результатами яких складено протокол № 219 разом з оптичним диском інв. № 18т у кримінальному провадженні № 0001447 шляхом надання можливості зробити копіювання вказаного протоколу та диску. (Т. 2 а.с. 56-58) Твердження суду про те, що ОСОБА_8 не повідомлявся про підозру в кримінальному провадженні № 0001447, тобто не здійснено належного повідомлення про підозру особи у вчиненні злочину після виділення матеріалів кримінального провадження є необгрунтованими, оскільки законодавцем не передбачено імперативної норми щодо необхідності повідомлення особі про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри, за умови виділення матеріалів кримінального провадження в порядку ст. 217 КПК. Питання об`єднання і виділення матеріалів досудового розслідування відповідно до ст. 217 КПК відноситься до компетенції органу досудового розслідування. Згідно частини третьої вказаної статті у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Таким чином виділення матеріалів стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 366 КК України не свідчить про порушення норм КПК України. Висновки суду щодо незаконності вказаної постанови від 14.12.2017 року в судовому рішенні невмотивована, враховуючи положення ст. 217 КПК України.
В даному контексті також слід зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР, зокрема, вноситься попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, суд касаційної інстанції неодноразово звертав увагу в своїх судових рішеннях саме на ознаку «попередня». Тобто зважаючи на той факт, що відомості (короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення,та його попередня кваліфікація) вносять до здійснення досудового розслідування, лише згодом стане зрозуміло, чи була попередня кваліфікація, яку внесено до ЄРДР, відповідною вчиненому діянню, або внесено припущення, яке не було підтверджено, і діяння має іншу кваліфікацію.
Суд першої інстанції встановив неналежність доказів, отриманих в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 27.10.2017 року, зокрема протоколу та аудіо-диску до нього, оскільки органами досудового слідства не встановлено і не доведено кому належать телефонні номера з яких здійснювалась вказана розмова; не підтверджено , що розмову вели між собою дійсно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , крім того не зрозуміло суть самої розмови і яке відношення вона має до обставин, що доказуються у даному провадженні. Зазначив, що ОСОБА_8 , а також свідок ОСОБА_9 заперечують, що у вказаній розмові приймали участь і що на диску записані їх голоси.
Однак, колегія суддів зауважує, що отримані під час негласної слідчої (розшукової ) дії в рамках кримінального провадження № 0000415 відомості на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Харківської області можуть бути використані у кримінальному провадженні № 0001447, а тому немає підстав стверджувати про недопустимість доказів, зібраних у первісному кримінальному провадженні.
Передчасними є висновки суду щодо визнання цих доказів неналежними, враховуючи, що поза увагою суду залишився висновок експерта від 07.08.2019 року № 13/105СЕ-19, яким встановлено, що ОСОБА_8 приймав участь у розмові, зафіксованій на представленому суду носії інформації (Т. 1 а.с. 177-185). Судом не надано жодної оцінки зазначеному висновку у взаємозв`язку із поясненнями ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , не спростовано його. Окрім цього, у вироку суду зазначається, що всі вищевказані докази незаконним шляхом потрапили до кримінального провадження №0001447, тому що вони отримувались в рамках кримінального провадження №0000415.
Та обставина, що докази, які були отримані в рамках кримінального провадження №0000415, використані в кримінальному провадженні №0001447 само по собі не є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими. Інформація, що була отримана під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, за результатами яких складено протокол № 219 разом з оптичним диском інв. № 18т, може бути використана в кримінальному провадженні №0001447, про що постановлено відповідну ухвалу апеляційного суду Харківської області. Те, що ухвала апеляційного суду Харківської області від 19.12.2017 року була постановлена після виділення матеріалів кримінального провадження №0001447, в рамках первинного кримінального провадження, жодним чином не впливає не можливість використання вказаних в ній доказів у виділеному кримінальному провадженні. Твердження суду з цього питання взагалі є неспроможними та не грунтуються на правових нормах. Щодо інших доказів, які наявні в матеріалах, то КПК України не містить чіткої вимоги до сторони обвинувачення про обов`язковість процесуального оформлення їх використання з іншого кримінального провадження. Деякі порушення при проведені НСРД, на які посилається суд у вироку, мають формальний характер та не тягнуть за собою визнання доказів недопустимими. В цій частині висновки суду не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. Так, згідно ч. 1 ст. 246 КПК відомості про факт та методи проведення НСРД не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Посилання у вироку на те, що наданий суду диск, за яким проводилася експертиза, є вторинною копією з диска № 18, який сам зберігає копію запису з оригіналу технічного запису не вказує на незаконність та недопустимість інформації з цього диску як доказу. В даному контексті апеляційний суд приймає до уваги висновок Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі № 585/1899/17, відповідно до якого матеріальний носій - лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
Слушними є зауваження прокурора, викладені в апеляційній скарзі про те, що виправдувальний вирок фактично дублює клопотання захисника про винесення виправдувального вироку, що вказує на те, що суд обмежився формулюваннями сторони захисту та не надав власної об`єктивної оцінки всім доказам. Суд як на незаперечний доказ з боку сторони захисту посилається на покази ОСОБА_9 . Проте, з яких підстав цей доказ оцінений судом як незаперечний у вироку не вказано. Крім того, відповідно до вимог КПК докази оцінюються судом з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Покази ОСОБА_9 враховані судом окремо від інших доказів, в тому числі і без їх зв`язку із доказами, які були надані стороною обвинувачення.
Спосіб, в який суд першої інстанції висловив свої висновки щодо оцінки доказів, не відповідає вимогам ст. 94 КПК України, яка чітко регламентує критерії оцінки доказів, а саме, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності з точки зору достатності та їх взаємозв`язку. Недотримання вищезазначених вимог судом, згідно апеляційних доводів прокурора, виявилося у однобічності та неповноті оцінки відомостей, які досліджував суд першої інстанції. Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку ретельно не дослідив кожен доказ сторони обвинувачення, не надав їм належну правову оцінку, передчасно без врахування всіх обставин визнав недопустимими ряд доказів сторони обвинувачення, які в своїй сукупності могли вплинути на прийняте рішення.
За викладених обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущена неповнота судового розгляду.
У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в межах доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження і перевірити ці апеляційні доводи шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження.Тому, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення законності, змагальності ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить перевірити доводи апеляційної скарги прокурора і постановити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Доводи прокурора щодо не наведення в мотивувальній частині мотивів ухвалення рішення про долю речових доказів є безпідставними, оскільки в резолютивній частині вироку було зазначено про повернення речових доказів до Харківської ОДПІ ГУДФС у Харківській області, КЗОЗ «Краснокутська ЦРЛ» та залишення в матеріалах даного кримінального провадження копії журналу реєстрації листків непрацездатності.
Заперечення сторони захисту не спростовують тих висновків, до яких приходить апеляційний суд, з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, п. 1 ч. 1 ст. 409, ст. 410, 418, п. 3 ч. 1 ст. 420КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Краснокутського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: