Справа № 487/4392/19
Провадження № 1-кп/487/448/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Ілімск, Іркутської області, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 01.01.2019 по 15.01.2019, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 знаходився у приміщенні станції технічного обслуговування (СТО), розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 127, де у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення, скориставшись тимчасовою відсутністю з боку працівників станції технічного обслуговування та сторонніх осіб, ОСОБА_4 таємно, шляхом вільного доступу викрав з приміщення вказаної станції дві металеві опори чорного кольору на автомобіль Honda Civic, вартістю 480 гривень кожна, які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального проступку зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 960 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав провину, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що викрав на СТО, де працював, дві металеві опори, які здав до пункту прийома металобрухту, отримав 50 грн., витративши їх на придбання продуктів харчування. Щиро кається, відшкодував шкоду потерпілому.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені по справі докази, зокрема, покази обвинуваченого в судовому засіданні, довідку про вартсіть металевої опори передньої стійки на транспортний засіб, яка станом на 14.01.2019 становить 480 гривень, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 185 КК України.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст. 185 КК України, дані щодо особи обвинуваченого: ОСОБА_4 винаймає житло, не має утриманців, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неофіційно працює вантажником, раніше не судимий; відшкодував потерпілому шкоду в розмірі 1000 грн., останній не має претензій до обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе з призначенням покарання у виді громадських робіт, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати і речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1