ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2739/20 Справа № 180/2348/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000459 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, без освіти, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18 квітня 2017 року Марганецьким міським судом за ч. 2 ст. 186, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднано не відбуте покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
01 вересня 2019 року приблизно о 15 год. ОСОБА_6 знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав зі столу , розміщеного в кухні будинку мобільний телефон марки «Itel» моделі А14, золотистого кольору, вартістю 483 гривні 33 коп., належний ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 483 гривні 33 коп.
В апеляції:
- захисник просить скасувати вирок суду на ухвалити новий, яким ОСОБА_6 виправдати за ч. 2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування вказує, що вирок суду ухвалений виключно на показах потерпілої. Вважає, що вирок заснований тільки національності обвинуваченого. Зазначає, що фактично винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому злочині не доведена. Також захисник вказав на те, що захисник був залучений лише наприкінці досудового розслідування, чим було порушено право ОСОБА_6 на захист. Також захисник звернув увагу на те, що ОСОБА_6 має захворювання у виді епілептичних нападів, чого не було враховано слідчим.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотриманні.

Доводи захисника щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними і необґрунтованими.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке виразилося у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Так, судом першої інстанції безпосередньо встановлено, що за показами потерпілої ОСОБА_9 , остання повідомила, що невідомий чоловік зайшов до її будинку та мав намір придбати телевізор. Вказаний чоловік ходив по кімнатах, потім зайшов до кухні та пішов. Коли вона повернулась у будинок та побачила, що відсутній телефон. Також потерпіла вказала, що саме обвинувачений перебував в її будинку, а більше в цей день нікого, крім нього, в будинку не було.
Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції показала, що вона була понятою в той час, як в кабінеті поліції, в присутності ще одного понятого, обвинувачений дістав з кишені мобільний телефон та видав співробітникам поліції.
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_11 , останній був понятим під час того, як у обвинуваченого було вилучено мобільний телефон.
Покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджуються і дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02 вересня 2019 року з фототаблицями, згідно якого проведено огляд будинку АДРЕСА_2 та встановлена відсутність мобільного телефону; документами на мобільний телефон, згідно яких мобільний телефон «Itel» моделі А14 придбаний 07 червня 2019 року; протоколом огляду предмету від 10 вересня 2019 року, згідно якого, ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон «Itel» моделі А14, золотистого кольору; висновком товарознавчої експертизи № 37/12.1/199 від 07 жовтня 2019 року, згідно якого, ринкова вартість мобільного телефону марки «Itel» моделі А141, станом на 01 вересня 2019 року складає 483 грн. 33 коп.
Таким чином, надані потерпілою та свідками покази у суді першої інстанції узгоджуються між собою і дослідженими доказами, наявними в кримінальному провадженні та не мають суттєвих суперечностей. Наявність даних або доказів, які б свідчили про неправдивість їх показів, колегією суддів не встановлено.
Рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).
Підстав для ствердження, що вирок суду ухвалений виключно на показах потерпілої, а також з урахуванням національності ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, оскільки висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

При цьому апеляційний суд також зважає на те, що суд першої інстанції визнав недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання від 13 вересня 2019 року, оскільки він складено слідчим без додержання вимог кримінального процесуального законодавства.
Посилання захисника на те, що захисник був залучений лише наприкінці досудового розслідування, чим було порушено право ОСОБА_6 на захист, також не є обґрунтованими.
Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час першої слідчої дії, а саме огляду предмету, від 10 вересня 2019 року, за участі на той момент підозрюваного ОСОБА_6 , останньому було роз`яснено його права та обов`язки, в тому числі право мати захисника, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_6 та відсутністю зауважень з його боку до протоколу проведення цієї слідчої дії.
Колегія суддів також зважає на пояснення свідка ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції повідомила, що під час перебування ОСОБА_6 у відділенні поліції, останній не просив надати йому захисника.
Таким чином, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке не є особливо тяжким, а також позиції обвинуваченого, який не заявляв клопотання забезпечити його захисником під час досудового розслідування, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених статтею 52 КПК підстав для залучення захисника на стадії досудового розслідування.
Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що під час судового розгляду кримінального провадження, захист ОСОБА_6 здійснював адвокат ОСОБА_5 , а тому колегія суддів не вбачає підстав вважати порушеним право ОСОБА_6 на захист.
Зауваження захисника на стан здоров`я ОСОБА_6 , який має захворювання у виді епілептичних нападів, також не є підставою для скасування судового рішення, оскільки згідно наявної в матеріалах кримінального провадження довідки лікаря-психіатра Марганецької ЦМЛ, ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про відсутність відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності.
Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі наведені усі дослідженні ним докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою і надана їм вмотивована об`єктивна оцінка, а тому відсутні підстави, вважати з цього приводу, висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, як на це вказує захисник в апеляції.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.
Апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку і виправдання обвинуваченого з тих мотивів, які наведені захисником в апеляції, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання суд першої інстанції, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, вчинив злочин в період іспитового строку.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, судом не встановлено. До обставин, які обтяжчують покарання, суд відносить вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.ст. 69, 75 КК України, суд не знайшов, з чим погоджується і колегія суддів.
Враховуючи наведені обставини, покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції в межах санкції інкримінованого злочину, розмір якого є в повній мірі справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4