КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" та Менським районним судом Чернігівської області матеріали провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , та самого обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2019 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000098, внесеному до ЄРДР 29.05.2018 р., ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Чернігів, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 189 КК України, та йому призначене покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк дев`ять років;

- за ч. 3 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією усього майна, що є його особистою власністю.

Також вироком ухвалені рішення про визначення долі речових доказів і стягнення з ОСОБА_6 на користь: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 3720 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 203 720 гривень.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим в умисних діях, які виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, умисних діях, які виразились у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а також в умисних діях, які виразились у вимаганні поєднаному з насильством, небезпечним для життя особи.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

29 травня 2018 року близько 00-00 годин, ОСОБА_6 знаходячись на відстані близько 300 м від дамби на озері, яке розташоване в урочищі «Бернадське», поблизу села Чорнотичі Сосницького району Чернігівської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи умисно, наніс останньому не менше вісімнадцяти ударів дерев`яною палицею в область тулубу та кінцівок, чим заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер, а також множинних синців та гематом тулуба та кінцівок, які згідно висновку експерта № 69 від 29.05.2018 мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від яких потерпілий ОСОБА_10 близько 03-00 годин ІНФОРМАЦІЯ_4 помер за місцем проживання по АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність поєднану єдиним умислом, через незначний проміжок часу, ОСОБА_6 , у той же день близько 01-00 годин, перебуваючи на території бази відпочинку, що на озері, яке розташоване в урочищі «Бернадське», поблизу села Чорнотичі Сосницького району Чернігівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, вимагав у ОСОБА_10 , якому незадовго до цього наніс тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя згідно висновку експерта № 69 від 29.05.2018 та від яких потерпілий у подальшому помер, грошові кошти у сумі 10000 грн. за нібито нанесену йому матеріальну шкоду за браконьєрські дії на території озера «Бернадське».

Крім того, 29 травня 2018 року близько 00-00 годин, ОСОБА_6 , знаходячись на відстані близько 300 м. від дамби на озері, яке розташоване в урочищі «Бернадське», поблизу села Чорнотичі Сосницького району Чернігівської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс останньому один удар дерев`яною палицею в область лівої руки, чим завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці середньої третини лівого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 21 від 06.06.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я та два удари дерев`яною палицею в область лівої ноги, чим завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді гематоми на лівому стегні, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 21 від 06.06.2018 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги зі змінами, в яких просять: скасувати вирок Менського районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2019 року та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Адвокат ОСОБА_5 в обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції в основу обвинувального вироку покладено неналежні та недопустимі докази, зокрема: договір оренди землі, укладений між головою Сосницької районної державної адміністрації та ОСОБА_11 в 2005 році, строк дії якого закінчився в 2015 році; заява ОСОБА_11 про надання дозволу на огляд території ставка в урочищі "Бернадське" та споруд, які знаходяться на території урочища; протокол огляду місця події та постанова про визнання та приєднання речових доказів від 29.05.2018 року; протокол огляду речей та постанова про визнання та приєднання речових доказів від 14.12.2018 року.

Вказує також на процесуальні порушення під час розгляду справи, а саме в матеріалах кримінального провадження відсутні заява потерпілого ОСОБА_9 про визнання його потерпілим за ч. 3 ст. 189 КК України та витяги про внесення відомостей до ЄРДР під №0000099 за ч. 2 ст. 125 КК України, №0000270 за ч. 3 ст. 189 КК України.

Вважає, що прокурор не довів винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 189 КК України, а висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що непричетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. При цьому, просить заново дослідити наявні у справі докази та допитати свідків.

Прокурор у кримінальному провадженні - начальник Сосницького відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_12 подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в яких просить залишити дану апеляційну скаргу без задоволення, а вирок Менського районного суду від 04.11.2019 року залишити без змін.

Вважає, доводи захисника необґрунтованими з огляду на наступне. Заяву потерпілим ОСОБА_9 подано усно, що не заборонено законодавством. Також, слідчим постановою від 11.12.2018 року ОСОБА_9 визнано потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні під №0000098 та в подальшому кримінальне провадження №0000270 за ч. 3 ст. 189 КК України, яке зареєстровано в ЄРДР 26.12.2018, того ж дня об`єднано з кримінальним провадженням №0000098. Вказує, що свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що є орендарем бази відпочинку на озері "Бернадське" та згідно договору оренди землі від 22.12.2005 року має переважне право на поновлення його на новий строк. Також, ОСОБА_11 підтвердив в судовому засідання те, що зошит належить йому і це ніхто не оспорював, отже він мав повне право зберігати його в себе. Слідча дія, якою вилучено даний зошит проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Окрім цього, звертає увагу на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься витяг з об`єднаного кримінального провадження №0000098.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку, доводів, викладених у апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника, а також у запереченнях прокурора; вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 , які підтримали подані апеляційні скарги за наведених у них обставин; доводи прокурора ОСОБА_7 , який заперечував відносно задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити цей вирок без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційні скарги сторони захисту такими, що задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Так, всупереч доводам апеляційних скарг сторони захисту, висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 189 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 189 КК України, а також на заперечення стороною захисту взагалі будь-якої причетності ОСОБА_6 до події даних кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що наведене у вироку формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини та наслідків кримінальних правопорушень, ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин кримінальних правопорушень, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, які суд першої інстанції детально навів у своєму рішенні та надав їм відповідну правову оцінку.

Зокрема, навівши у вироку показання обвинуваченого ОСОБА_6 ; потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які були допитані під час судового розгляду; дослідивши в судовому засіданні надані стороною обвинувачення письмові докази, на підтвердження події кримінальних правопорушень та вини ОСОБА_6 у їх вчиненні, зокрема: заяву ОСОБА_8 від 29 травня 2018 року, (т. 1 а.с.168); протокол слідчого експерименту від 29 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_15 , під час якого останній розповів та на місці вчинення кримінального правопорушення показав про обставини його вчинення, а саме як обвинувачений вдарив палицею ОСОБА_8 по руці від чого останній впав на землю, а потім ще раз вдарив його по сідницях (т.1 а.с.117-121); протокол слідчого експерименту від 29 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_22 , під час якого останній розповів та на місці вчинення кримінального правопорушення показав про обставини його вчинення, а саме як обвинувачений ОСОБА_23 два рази вдарив палицею потерпілого ОСОБА_24 по руці (т.2 а.с.159-164); висновок експерта №21 від 06.06.2018 року, яким підтверджується, що у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці середньої третини лівого плеча, дане тілесне ушкодження утворилося від дії твердого тупого предмету 29.05.2018 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді гематоми на лівому стегні утворилось від дії твердого тупого предмету 29.05.2018 року та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (т.1 а.с. 202-204); протокол огляду місця події від 29.05.2018 року, відповідно до якого було оглянуто територію господарства за адресою АДРЕСА_2 де виявлено дерев`яний віз на якому лежав одяг. Під час огляду в середині будинку вказаного господарства у веранді на підлозі було виявлено труп ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 мешканця АДРЕСА_2 , який лежав на спині. На трупі виявлені тілесні ушкодження(т.1 а.с.170-175); протокол огляду місця події від 29.05.2018 р. (т. 1 а.с. 177-183); протокол слідчого експерименту від 29.05.2018 року, за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого останній розповів та показав, що 29.05.2019 року він перебував біля обвинуваченого та ОСОБА_10 і бачив як останнього, обвинувачений вдарив палицею в область спини не менше двох разів. Це відбувалося в лісі біля дамби озера Бернадське що на території Чорнотицької сільської ради(т.1 а.с. 92-96); протокол слідчого експерименту від 29.05.2018 року, за участю свідка ОСОБА_26 , під час якого останній розповів та показав, що 29.05.2019 року обвинувачений ОСОБА_27 у лісі біля дамби озера Бернадське, тримаючи у руці палицю довжиною приблизно 1 метр, наніс померлому ОСОБА_10 один удар по лівій руці, а потім коли ОСОБА_28 впав, ОСОБА_27 наніс йому удар по правій руці. Потім ОСОБА_15 пішов шукати човен, а біля коня з возом залишилися обвинувачений та померлий ОСОБА_10 та чув як останній сильно кричавта просив його не бити (т. 1 а.с. 117-122); протокол слідчого експерименту від 29 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_29 , під час якого останній розповів та на місці вчинення кримінального правопорушення показав про обставини його вчинення, а саме вказав, що біля 23-00 години 28.05.2018 року йому зателефонував ОСОБА_27 та сказав їхати на озеро ОСОБА_30 перевірити хто там ловить рибу. Він на своєму тракторі разом з дружиною приїхав на озеро та біля дамби побачив коня з возом біля якого знаходився ОСОБА_10 про що він повідомив ОСОБА_27 . Коли ОСОБА_27 прийшов до них, у нього у руках була палка, якою він вдарив ОСОБА_27 по руці, від чого останній впав, а потім ОСОБА_27 ще вдарив цією палкою ОСОБА_27 по спині, при цьому ОСОБА_27 говорив що «навчить як ловити рибу». Потерпілий ОСОБА_27 жалівся що в нього все болить. Потім поїхали всі на базу відпочинку, де ОСОБА_28 вже самостійно не міг пересуватися, а тому йому допомогли сісти на віз (т.2 а.с.159-164); висновок експерта № 69 від 29.05.2018 р. (закінчена 02.07.2018 р.), згідно якого смерть ОСОБА_25 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 від травматичного шоку, який став наслідком закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер, а також множинних синців та гематом тулуба та кінцівок. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів незадовго до смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись внаслідок нанесення ударів тупим предметом (т. 1 а.с. 187-193); протокол слідчого екперименту від 29 травня 2018 року за участю свідка ОСОБА_31 під час якого останній повідомляв, що на базі відпочинку біля озера Бернадське, ОСОБА_10 сидів на колінах біля лавки, ОСОБА_27 його штурхав палкою та говорив йому писати розписку (т.1 а.с. 92-96); протокол проведення слідчого експерименту від 29 травня 2019 року за участю свідка ОСОБА_26 , під час якого останній повідомляв, що на базі відпочинку біля озера ОСОБА_30 , ОСОБА_27 примушував ОСОБА_8 та ОСОБА_10 писати розписки, однак ОСОБА_28 не хотів її писати, а тому ОСОБА_27 почав його стукати палкою по плечах та наніс близько восьми ударів. Після написання розписок, ОСОБА_27 відпустив їх, при цьому ОСОБА_28 сам не міг пересуватися і йому допомагав ОСОБА_32 (т. 1 а.с. 117-122); протокол слідчого екперименту за участю свідкаОСОБА_29 від 29 травня 2018 року, під час якого останній повідомляв, що на базі відпочинку біля озера «Бернадське», ОСОБА_27 примусив ОСОБА_24 та ОСОБА_10 написати розписки. ОСОБА_27 не хотів писати, а тому ОСОБА_27 наніс йому близько двох ударів дерев`яною палицею. Після написання розписок, ОСОБА_28 та ОСОБА_33 віддали коня з возом. ОСОБА_32 допоміг ОСОБА_28 дійти до возу та сісти на нього та вони поїхали з бази відпочинку(т.2 а.с.159-164); висновок експерта № 69 від 29.05.2018 р. (закінчена 02.07.2018 р.), згідно якого смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_6 від травматичного шоку, який став наслідком закритої травми грудної клітки із множинними переломами ребер, а також множинних синців та гематом тулуба та кінцівок. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупих предметів незадовго до смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись внаслідок нанесення ударів тупим предметом (т. 1 а.с. 187-193); заяву ОСОБА_11 від 14.12.2018 року, згідно якої останній видав працівникам поліції зошит, який знаходився на території бази відпочинку в урочищі Бернадське та в якому знаходяться розписки написані ОСОБА_10 та ОСОБА_24 (т. 1 а.с.227); протокол огляду речі від 14.12.2018 року, яким було оглянуто зошит, який видав ОСОБА_11 та на одній із сторінок мається заява написана ОСОБА_24 про те, що він ловив рибу разом з ОСОБА_10 на ставку Бернадське та нанесли збитків 10 тис. грн. При цьому, ОСОБА_10 добровільно залишає коня та віз у залог. Вказана дата та час: 29.05.2018 1-40 год. На іншій сторінці знаходиться заява ОСОБА_10 , що він ловив рибу на озері Бернадське. Наніс збиток у сумі 10 тис. грн. Добровільно залишає у залог коня (т. 1 а.с.228-233). Вказаний зошит було оглянуто у судовому засіданні (т. 1 а.с. 235).

А також іншими доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, як з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, так і з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме для ухвалення обвинувального вироку за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 189 КК України.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилось у застосуванні закону (ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 189 КК України), який не підлягав застосуванню, колегія суддів уважає об`єктивно необґрунтованими і вкрай неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються комплексом наведених у судовому вироку доказів, є надуманими, неконкретними та висунутими ними з метою підтримання будь-яким чином обраної позиції захисту. При цьому всі наведені у вироку докази зібрані в стадії досудового розслідування та під час судового розгляду провадження судом першої інстанції, які покладені ним в основу обвинувального вироку, отримані, досліджені, перевірені та оцінені відповідно до вимог КПК України та нічим не знеславлені. Критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивовано.

Що стосується тверджень захисника про неналежність та недопустимість окремих доказів, зокрема, договору оренди землі, укладеного між головою Сосницької районної державної адміністрації та ОСОБА_11 в 2005 році, строк дії якого закінчився в 2015 році; заяви ОСОБА_11 про надання дозволу на огляд території ставка в урочищі "Бернадське" та споруд, які знаходяться на території урочища; протоколу огляду місця події та постанови про визнання та приєднання речових доказів від 29.05.2018 року; протоколу огляду речей та постанови про визнання та приєднання речових доказів від 14.12.2018 року, покладених в основу обвинувального вироку, слід вказати наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом достовірно встановлено, що в даному провадженніжодних порушень прав та свобод обвинуваченого порушено не було. Також, суду не було надано доказів порушення прав інших осіб. Крім того, свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив, що він є орендарем бази відпочинку на озері Бернадське. З договору оренди землі від 22.12.2005 р. також вбачається, що ОСОБА_11 мав переважне право на поновлення його на новий строк. Суду не було надано доказів, що ОСОБА_11 не є орендарем вказаної земельної ділянки. Крім того,зошит з розписками, як встановлено судом, виданий працівникам поліції на підставі заяви ОСОБА_11 від 14.12.2018 року та не є тим документом, якиймістить охоронювану законом таємницю.

З огляду на викладене, твердження захисникапро невідповідність доказів вимогам ст. 87 КПК України безпідставні, та спростовуються викладеним.

Доводи захисника про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні заява потерпілого ОСОБА_9 про визнання його потерпілим за ч. 3 ст. 189 КК України та витяги про внесення відомостей до ЄРДР під №0000099 за ч. 2 ст. 125 КК України, №0000270 за ч. 3 ст. 189 КК України, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Оскільки, 07.12.2018 року ОСОБА_9 було подано заяву про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000098 та постановою слідчого від 11.12.2018 року ОСОБА_9 визнано потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні №0000098 /т. 1 а.с. 224-225/. Також, постановами про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 21.06.2018 та 26.12.2018 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000098 та №0000099, №0000270 об`єднано в одне кримінальне провадження під №0000098. Відповідний витяг об`єднаного кримінального провадження №0000098 міститься в матеріалах кримінального провадження /т. 1 а.с. 158, 163-167/.

З матеріалів провадження убачається, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 провів судовий розгляд у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Заслухав пояснення як сторони захисту так і сторони обвинувачення, надав оцінку всім наявним у справі доказам та виклав відповідне обґрунтування, при цьому виклав мотивування критичної оцінки окремих доказів. Всі сумніви сторони захисту щодо причетності ОСОБА_6 до вказаних кримінальних правопорушень судом взяті до уваги та їм надано належну правову оцінку.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що доводи щодо незаконності засудження, які були предметом дослідження в суді першої інстанції, належно перевірені місцевим судом, на них надано вмотивовані відповіді, отже вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 4 листопада 2019 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000098, внесеному 29.05.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 189 КК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_6 , та самого обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_34 ОСОБА_35 а й л о Т. М. Ю д е н к о