Номер провадження: 11-кп/813/1486/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року в кримінальному провадженні №0001748 від 20.08.2019, -
встановив:
оскаржуваним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 11.04.2018 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.190, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2018 року, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяця.
У строк відбування покарання обвинуваченому зараховано строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком в період з 06.01.2018 року по 11.04.2018 року із співвідношення один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.
Згідно з вироком районного суду, ОСОБА_7 , повторно, 17.07.2019 близько 21.00 год. діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_8 , не маючи наміру виконувати, зобов`язався перед останньою за грошову плату організувати здійснення відповідних ремонтних робіт в залі і дитячій кімнаті та 2-х балконів в квартирі АДРЕСА_3 , придбати до квартири на замовлення ОСОБА_8 шафу для одягу, дитяче ліжко, 7 міжкімнатних дверей, побудувати приміщення для душу і туалету та одночасно із ремонтом в квартирі прокласти водопровід на дачі АДРЕСА_4 . Всі ці дії ОСОБА_7 , повинен був виконати впродовж наступних 4-х тижнів.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_7 , не збираючись виконувати обумовлені ремонтні роботи і придбання меблів, в кілька прийомів отримав від ОСОБА_8 , яка не була обізнана в дійсних планах ОСОБА_7 , грошові кошти в різних сумах.
Так, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , шляхом обману отримав від ОСОБА_8 :
17.07.2019 року, близько 21.00 - 47000 грн. на організацію ремонтних робіт в дитячій кімнаті та на балконах цієї квартири;
18.07.2019 року, близько 10.00 - 38000 грн., на організацію ремонтних робіт зали цієї квартири та 12000 грн. для здійснення будівельних та монтажних робіт на дачі потерпілої;
24.07.2019 року в денний час - 54500 грн. для придбання, доставки та монтажу в даному житлі 7 міжкімнатних (Білоруських) дверей;
26.07.2019 року в денний час - 12000 грн. для придбання, доставки та монтажу у даному житлі шафи-купе для одягу;
01.08.2019 року в денний час - 11300 грн. для придбання, доставки і установки м`якого дитячого ліжка.
Однак ОСОБА_7 , не маючи наміру виконувати взяті на себе перед ОСОБА_8 зобов`язання, зазначені роботи і послуги не виконав, а отриманими від потерпілої грошовими коштами на загальну суму 174800 грн. розпорядився на власний розсуд, завдавши майнову шкоду потерпілій на вказану суму.
На зазначений вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання у виді штрафу, посилаючись на те, що він співпрацював зі слідством, частково відшкодував завдану шкоду та готовий відшкодувати в повному обсязі, має на утриманні дітей віком 1 та 7 років.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання суду апеляційної інстанції призначене на 22.12.2020 р. не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Обвинуваченому була направлена судова повістка, яка, відповідно до інформації «Укрпошти», надійшла до адресата 31.10.2020 року та була вручена адресату відповідно до його підпису про отримання. Клопотань про відкладення розгляду справи від обвинуваченого ОСОБА_7 до апеляційного суду не надходило.
При цьому прокурор не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.
При цьому у разі неприбуття до суду особи, явка якої визнана обов`язковою, суд апеляційної інстанції може з власної ініціативи прийняти рішення про здійснення приводу такої особи відповідно до ч. 2 ст. 140 КПК та призначити судове засідання на інший день.
Приймаючи до уваги те, що в вимогах апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 не ставиться питання про погіршення становища, а учасники судового розгляду не заперечували проти розгляду провадження за скаргою без участі ОСОБА_7 , апеляційний суд приходить до висновку щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 .
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які судом досліджувались в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Ці обставини ніким не оспорюються, а тому вони не є предметом апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.
Даючи оцінку даним про особу обвинуваченого, що добре характеризується, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів та знову вчинив умисний злочин в період іспитового строку. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд приходить висновку про не бажання обвинуваченого робити висновки щодо своїх вчинків і, як наслідок не бажання змінити ставлення до свого життя та стати на шлях виправлення.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, призначене йому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин, наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.
За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі доказів про існування підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст.ст. 409, 412 КПК України, відсутні підстави для скасування або зміни вироку суду, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року, в кримінальному провадженні №0001748 від 20.08.2019, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4