Справа № 991/8387/20
Провадження1-кс/991/8611/20
19 жовтня 2020 року м.Київ
До Вищого антикорупційного суду надійшло відповідне клопотання, в якому детектив, з метою забезпечення збереження речових доказів, прохає накласти арешт на майно ОСОБА_7 , а саме: чотири ноутбуки, одинадцять мобільних телефонів та один моноблок.
За версією органу досудового розслідування, 28.11.2014 між Державним підприємством Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» та ТОВ «Укрбуд Девелопмент» укладено договір № 28-11/2014 про будівництво багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві постійного користування належить ДП МОУ «Укрвійськбуд».
В подальшому, військовослужбовці Національної гвардії України та члени їх сімей отримали, відповідно до договору № 28-11/2014, квартири в побудованих новобудовах за вищевказаною адресою. Втім, в порушення умов договору, під час переходу частки права власності на об`єкт нерухомого майна до ДП МОУ «Укрвійськбуд», до уваги бралася не ринкова вартість права користування зазначеною земельною ділянкою, а її нормативно-грошова оцінка, що призвело суттєвого заниження вартості оцінки об`єкту, а відтак до зменшення належної до передачі військовослужбовцям житлової площі.
Також у клопотанні детектив просить про розгляд клопотання у закритому судовому засіданні з метою не розголошення таємниці, що охороняється законом.
Проте у судовому засіданні детектив не заявляв клопотання про забезпечення проведення закритого судового засідання, що розцінюється слідчим суддею, як відмову у його підтриманні.
Крім того, детектив просив розглядати клопотання без повідомлення власника майна про день та час судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Зважаючи на те, що відповідно до наявних матеріалів справи, майно, на яке детектив прохає накласти арешт перебуває в іншому кримінальному провадженні, слідчий суддя переконаний що не існує об`єктивних причин вважати, що воно може бути знищено, приховано від органу досудового розслідування його власником. Відповідно до зазначеної норми, після отримання клопотання, слідчим суддею, через адміністрацію місця утримання ОСОБА_8 здійснено його судовий виклик та виклик його представника, для участі у судовому засіданні.
Детективи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали та додатково пояснили, що вищезазначені речі зберегли листування їх власника ОСОБА_7 з третіми особами, щодо обставин, які є предметом доказування у кримінальному провадженні. Таким чином оглянуті речі є речовими доказами та з метою їх збереження, на мобільні телефони та ноутбуки, необхідно накласти арешт.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів (ч. 4 ст. 107 КПК України).
Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши позицію учасників судового засідання, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 3 ст. 132 КПК України зазначає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні;
3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, як втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження про який просить детектив. Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на мобільні телефони iPhone, Model A1778, IMEI НОМЕР_1 ; iPhone, IMEI НОМЕР_10 та iPhone, Model A1533, IMEI НОМЕР_12 , шляхом заборони власникові майна вчинювати дії щодо його відчуження, розпорядження та користування ним.
Щодо заперечень адвоката з приводу звернення детектива з клопотанням в рамках іншого кримінального провадження, ніж було вилучено майно, слідчий суддя зазначає, що норми КПК України не передбачають обов`язкового перебування майна, на яке сторона обвинувачення прохає накласти арешт, безпосередньо в розпорядженні тієї уповноваженої особи, яка звертається із відповідним клопотанням. Так, збирання доказів здійснюється під час усього часу досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребуванням та отриманням від органів державної влади, службових осіб речей та документів, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані для встановлення обставин, які підлягають доказування у кримінальному провадженні. Щодо інших заперечень адвоката, слідчий суддя зазначає, що вони не є беззаперечно такими, які б не надавали можливості застосувати захід забезпечення кримінального провадження для досягнення дієвості цього провадження.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання детектива підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 110, 131-132, 170-175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме:
- Мобільний телефон iPhone, Model A1778, IMEI НОМЕР_1 , чорного кольору;
- Мобільний телефон iPhone, IMEI НОМЕР_10 , білого кольору, з сім картою «Водафон» з позначками ( НОМЕР_11 );
Мобільний телефон iPhone, Model A1533, IMEI НОМЕР_12 , сірого кольору;
У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1