ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 555/723/20

24 листопада 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі колегії суддів:
головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3

секретар судового зсідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000100 від 17.02.2020 р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, одружений, на утриманні має пятеро неповнолітніх дітей, не працює, депутатом не являється, не військовозобовязаний, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 17 лютого 2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, між ОСОБА_5 та його рідним братом ОСОБА_8 , на подвір`ї території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин сталася словесна перепалка, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 . Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_5 , в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи всередині підсобного приміщення, що розміщене на території подвір`я по місцю проживання його рідної сестри ОСОБА_9 , а саме в АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних особистих відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 і бажаючи їх настання, взяв до рук металеві господарські вила, які стояли біля стіни в середині підсобного приміщення, та наблизившись до ОСОБА_8 , металевою основою вил «стержнями», тичком, умисно наніс один удар в область життєво важливого органу потерпілого голову, а саме в ділянку обличчя своєму рідному брату ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав на коліна. ОСОБА_5 після нанесення удару в область життєво важливого органу потерпілого, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заподіяння смерті іншій людині, не відпускаючи з рук металеві господарські вила, за якій в той час також вхопився потерпілий ОСОБА_8 , повалив його на землю та умисно наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область правої надбрівної ділянки його обличчя, однак потерпілий не відпускав з рук металеві господарські вила, що не дало можливості ОСОБА_5 довести свій злочинний намір на заподіяння смерті ОСОБА_8 до кінця з причин, що не залежали від його волі. Внаслідок вищезазначених протиправних дій ОСОБА_5 спричинено потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому бугра верхньої щелепи зліва поєднаний з переломом кісток носа та рваною раною лівої ретромолярної ділянки зліва, що проникає в гайморову пазуху, які в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеню по критерію довготривалості розладу здоров`я та рани лівої привушної ділянки, рани правої надбрівної ділянки, які як кожне окреме, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме умисні, протиправні дії, які виразилися в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, в частині нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, однак заперечив наявність умислу на вбивство. Показав, що між ним та братом ОСОБА_8 давно існує конфлікт. 17 лютого 2020 року, приблизно о 12 годині, він разом із своєю дружиною ОСОБА_10 , узявши належний йому подовжувач, пішли до господарства його батьків за адресою АДРЕСА_2 , де на даний час проживає його сестра ОСОБА_9 , де мали намір нарізати худобі січки на січкарні, яка знаходилась у господарській будівлі сараї, яка розташована на подвірї за вказаною адресою. Підключивши за допомогою подовжувача січкарню, вони почали різати січку, але раптово січкарня вимкнулась. Він вийшов на вулицю щоб подивитись, що трапилось і побачив там свого брата ОСОБА_8 , який стояв і змотував подовжувач. Зрозумівши, що це брат вимкнув подовжувач, він попросив повернути подовжувач, оскільки він належить йому, на що ОСОБА_8 відповів, що це його подовжувач і продовжував його змотувати. Після цього між ними виникла словесна суперечка, в ході якої він розсердився, схопив господарські вила, які стояли біля сараю та навідмаш вдарив свого брата ОСОБА_8 металевою частиною в область обличчя. Від удару його брат упав на землю, а коли він підійшов до нього, то брат вхопився обома руками за вила та не давав йому вирвати вила з рук. Після цього він кулаком правої руки ще кілька разів вдарив брата в обличчя, після чого сказав, що досить та сказав братові відпустити вила. Після цих слів брат відпустив вила, піднявся та пішов додому. Під час бійки його дружина ОСОБА_10 кричала щоб вони припинили бійку. Після бійки ОСОБА_5 також пішов додому. Памятає, що після ударів у брата обличчя було в крові. Також показав, що не мав на меті вбивати брата, а лише хотів вдарити його, оскільки був сердитий, що той вимкнув січкарню і змотував його подовжувач. Шкодує про вій вчинок, щиро кається.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 надав показання про те, що у той день, 17 лютого 2020 року, близько 12 години, він прийшов до своєї сестри у АДРЕСА_2 щоб забрати свій подовжувач, де побачив свого брата ОСОБА_5 , який підключив у будинку подовжувач та ввімкнув січкарню в сараї. Він відключив його і почав змотувати. Після цього із сараю вийшов його брат ОСОБА_5 та сказав, що це його подовжувач і між ними виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_5 узявши господарські вила вдарив його металевою частиною вил по обличчю. Від удару він упав на землю, а ОСОБА_5 підійшов до нього тримаючи в руках вила. Він теж схопив руками вила за деревяний тримач і вони почали боротись. Під час боротьби брат також вдарив його кулаком правої руки в обличчя. Після цього ОСОБА_5 сказав, що досить, відпусти і ОСОБА_8 відпустив вила. Після цього він піднявся та пішов додому. Також показав, що від ударів у нього була розбита брова і по обличчю текла кров. В поліцію у зв`язку зі вказаними подіями не звертався. Пізніше звернувся за медичною допомогою, звідки було повідомлено правоохоронні органи про те, що сталось. Також показав, що брат жодного наміру вбити його не висловлював, реальної загрози потерпілий не відчував, між ними трапилася звичайна бійка. Зараз до свого брата ОСОБА_5 жодних претензій не має, вони помирилися, просить суворо не карати, обмежитися іспитовим терміном.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що 17 лютого 2020 року вона разом зі своїм чоловіком, узявши зі свого господарства подовжувач, пішли до господарства його сестри за адресою АДРЕСА_2 , де мали намір нарізати сіна на січкарні. Прийшовши та підключивши через подовжувач січкарню вони почали різати січку, але раптово січкарня вимкнулась. Чоловік вийшов щоб з`ясувати причину цьому. Коли вона також вийшла на вулицю, то побачила, що чоловік б`ється із своїм братом ОСОБА_8 . Вона почала кричати щоб вони припинили бійку і побігла в будинок до сестри подивитись чи немає її чоловіка, щоб попросити розборонити бійку. Коли вона знову вийшла на вулицю то побачила, що потерпілий відпустив рукоятку вил і пішов. Також показала, що бійку добре не бачила, де були вила також не пам`ятає і крові у потерпілого не помітила. Показала, що інколи між її чоловіком та його братом виникають суперечки, але не часто.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що не знає нічого про те, що відбулось, оскільки був на роботі у той час. Коли приїхав з роботи, то діти йому сказали, що була бійка під час якої побились швагри. Більше нічого з цього приводу не знає.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, факт завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 повністю підтверджується дослідженими в судому засіданні письмовими доказами.

Так, згідно протоколу огляду від 17.02.2020 року під час проведення огляду в АДРЕСА_1 на території господарства виявлено електричний подовжувач білого кольору на якому наявні сліди нашарування речовини бурого кольору ззовні схожу на кров та металеві вила з дерев`яною рукояткою на яких виявлено нашарування речовини бурого кольору ззовні схожу на кров. Електричний подовжувач та металеві вила вилучені до Березнівського ВП. Під час огляду також вилучено до Березнівського ВП одяг ОСОБА_5 .

18.02.2020 одяг ОСОБА_5 , а саме галоші синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, куртку чорного кольору марки «Adidas», куртку чорного кольору марки «Running River» з нашаруванням речовини бурого кольору, штани синього кольору «de-corp» з нашаруванням речовини бурого кольору в подальшому переупаковано, що підтверджується протоколом перепакування від 18.02.2020.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 12.03.2020 року ОСОБА_8 показав, що після нанесення йому ОСОБА_5 удару вилами в область обличчя він схопився руками за дерев`яну ручку вил, які також тримав ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 повалив його на землю та почав завдавати удари кулаками йому в область обличчя. Після кількох ударів він разом із ОСОБА_5 піднялись на ноги та продовжували тримати вдвох вила за дерев`яну ручку, але ОСОБА_5 повідомив, що припинить вчиняти протиправні дії та поросив відпустити вила, що він і зробив. Після цього ОСОБА_5 покинув подвір`я.

Відповідно до висновку експерта №226 від 30.03.2020 року, згідно з наданою медичною картою №3442 стаціонарного хворого Рівненської ЦМЛ, у громадянина ОСОБА_8 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: перелом бугра верхньої щелепи зліва поєднаний з переломом кісток носа та рваною раною лівої ретромолярної ділянки зліва, що проникає в гайморову пазуху, які згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 (надалі «Правил»), в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалості розладу здоров`я; рана лівої привушної ділянки та рана правої надбрівної ділянки, які згідно п.2.3.3. вищевказаних судово-медичних «Правил» як кожне окремо, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. дані тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до поступлення потерпілого в лікувальний заклад, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 17 лютого 2020 року. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від трьох травматичних дій тупого(их) предмету(ів) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якого(их) в тілесних ушкодженнях не відобразилися, але зважаючи на характер ран та локалізацію раневих каналів, спричинення їх робочими частинами металевих вил не виключається. В сукупності, тілесні ушкодження у ОСОБА_8 не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту (як з прискоренням, так і без нього). Враховуючи відсутність скарг зі сторони лівого вуха при поступленні в лікувальний заклад одразу після травми, записів об`єктивного огляду ЛОР-лікарем при огляді 24 лютого 2020 року при перебуванні на стаціонарному лікуванні в стоматологічному відділенні щелепно-лицевої хірургії КНП «Центральна міська лікарня» РМР з 17 по 26 лютого 2020 року, відсутність будь-яких інших медичних записів в динаміці з приводу перелому піраміди скроневої кістки зліва та травматичного розриву барабанної перетинки зліва, враховуючи невизначеність клінічної картини вказаних діагнозів та невизначений кінець чи наслідки цих ушкоджень, експерт утримується від встановлення характеру, механізму, терміну спричинення і ступеню тяжкості відмічених тілесних ушкоджень лівого вуха, що відповідає п.п.4.13.1., 4.13.2., 4.13.4. вищевказаних судово-медичних «Правил».

Згідно протоколу слідчого експерименту за участю свідка від 12 березня 2020 року свідок ОСОБА_12 показала, що після того, як вона вибігла з будинку сестри брата, де сподівалась знайти ОСОБА_13 , то побачила, що її чоловік ОСОБА_5 та його брат ОСОБА_8 стояли на ногах і тримались за дерев`яну рукоятку металевих господарських вил. ОСОБА_5 повідомив, щоб ОСОБА_8 відпустив вила, що той і зробив. В подальшому ОСОБА_8 без будь-якої розмови покинув територію домоволодіння.

Згідно висновку експерта від 10.03.2020 №2.2-33/20 кров ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0.

Згідно висновку експерта від 10.03.2020 №2.2-32/20 кров ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0.

Згідно висновку експерта від 17.03.2020 №2.2-35/20 на наданих на експертизу зразках ґрунту виявлено кров людини. Виявлена кров відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0. Походження виявленої крові від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виключається.

Згідно висновку експерта від 16.03.2020 №2.2-34/20 на наданих на експертизу змивах з правої та лівої рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено кров людини. Виявлена кров може відноситись до групи 0 (І) системи АВ0. Походження виявленої крові від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виключається.

Згідно висновку експерта №304 від 18.03.2020 року, в крові ОСОБА_5 , 1980 р.н., етиловий спирт не виявлено.

Згідно висновку експерта від 19.03.2020 №2.2-36/20 на наданих на експертизу металевих вилах (обєкти №1, 2) та електричному подовжувачі білого кольору (обєкт №3) виявлено кров людини. Виявлена кров відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0. Походження виявленої крові від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виключається.

Згідно висновку експерта від 20.03.2020 №2.2-37/20 на наданих на експертизу куртці марки «Adidas» (обєкти №1, 2), куртці марки «Running River» (обєкти №3, 4) та калоші синього кольору (обєкт №5) виявлено кров людини. На представлених на експертизу штанах «de-corp» слідів крові не виявлено. Виявлена кров відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0. Походження виявленої крові від потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виключається.

Згідно висновку експерта №12 від 27.03.2020 при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту обох рук громадянина ОСОБА_5 (обєкт 1, 2) по к/п №0000100 знайдені тільки рогові лусочки, походження яких за рахунок власного нігтьового ложе вважається найбільш ймовірним.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №36/20 від 31.03.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у момент скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з підозрюваним від 17 квітня 2020 року ОСОБА_5 показав, що після словесного конфлікту з братом, який його обурив, останній узяв металеві вила з дерев`яною рукояткою та направився в сторону брата ОСОБА_8 з метою нанести йому тілесні ушкодження. Брат у цей час змотував подовжувач і ОСОБА_5 вирішив завдати йому удар вилами в ліву руку, однак брат нагнувся, змотуючи подовжувач, а тому удар металевим кінцем вил прийшовся в ліву частину обличчя брата. Після цього ОСОБА_5 злякався та кинув вила на землю. ОСОБА_8 підібрав вила обома руками і ОСОБА_5 також вхопився за вила обома руками, злякавшись, що ОСОБА_8 завдасть йому тілесні ушкодження. В подальшому він неодноразово просив брата пустити вила, що він і зробив і пішов додому.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка від 17 квітня 2020 року свідок ОСОБА_14 показала, що після того, як до будинку з криками забігла ОСОБА_15 , то вона вирішила подивитись що сталось і виглянула на вулицю, де побачила ОСОБА_16 , який стояв навколішки, а неподалік стояв ОСОБА_17 . У ОСОБА_16 була наявна кров на обличчі, у ОСОБА_18 кров була на руках та частково на обличчі. Побачивши це вона злякалась та забігла назад до будинку.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , протоколів слідчого експерименту вбачається, що завданню тілесних ушкоджень передував словесний конфлікт, який виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з приводу електричного подовжувача.

Крім того, з показань обвинуваченого, потерпілого та свідка ОСОБА_10 вбачається, що обвинувачений мав намір нанести лише тілесні ушкодження потерпілому, а після нанесення удару металевою частиною вил в область обличчя ОСОБА_8 , обвинувачений та потерпілий обидва взялись за дерев`яну рукоятку вил, а ОСОБА_5 наніс ще кілька ударів кулаком в обличчя ОСОБА_8 , після чого з власної волі запропонував відпустити вила і що він більше не чіпатиме ОСОБА_8 , що ОСОБА_8 і зробив. Після цього обвинувачений та потерпілий розійшлись.

Крім того потерпілий в судовому засіданні показав, що саме ОСОБА_5 запропонував йому відпустити вила під час бійки, що він і зробив і ОСОБА_5 більше не чіпав його. ОСОБА_8 наміру звертатись до поліції з приводу вказаних подій не мав, а підписав заяву, яку надав поліцейський.

Показання обвинуваченого, потерпілого та свідка, надані під час проведення слідчих експериментів та під час допиту у суді є послідовними та незмінними. Зокрема, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду обвинувачений стверджував, що мав намір вдарити потерпілого вилами по руці, однак останній похилився, а тому удар прийшовся по голові.

Аналізуючи встановлені судом обставини і той факт, що доказів наявності у ОСОБА_5 умислу на заподіяння смерті ОСОБА_8 судом не здобуто, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а саме умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
При цьому, суд враховує, що для кваліфікації злочину за ч.1 ст.122 КК заподіяння середньої тяжкостітілесного ушкодження повинно бути вчинено з умислом на нанесення тілесних ушкоджень, але без умислу на позбавлення життя людини.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.
Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
У випадку, коли під час замаху на злочин винний спрямовує свою волю на запобігання настанню суспільно небезпечного наслідку, в такому разі може мати місце добровільна відмова від вчинення злочину - остаточне припинення особою за своєю власною волею замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.
На стадії закінченого замаху на вбивство добровільна відмова можлива лише в тих випадках, коли між здійсненим діянням і ймовірним настанням суспільно небезпечних наслідків є певний проміжок часу, у ході якого особа контролює розвиток причинного зв`язку, може втрутитися і перешкодити настанню суспільно небезпечного наслідку. Добровільна відмова у цих випадках можлива лише завдяки активним діям.
Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання середньої тяжкості тілесного ушкодження, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як закінчений замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні.
Крім того, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому характеризується у цьому випадку не лише непрямим, а ще й неконкретизованим (невизначеним) умислом. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості.
Так, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 629/1564/16-к міститься правовий висновок про те, що оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.
Отже, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Дослідивши зібрані у справі докази судом встановлено, що поведінка обвинуваченого до, під час та безпосередньо після вчинення злочину, свідчить про відсутність в нього умислу на вбивство потерпілого та доводить те, що він діяв з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, а тому повинен нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Таким чином, 17 лютого 2020 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, між ОСОБА_5 та його рідним братом ОСОБА_8 , на подвірї території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин сталася словесна перепалка, під час якої ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і бажаючи їх настання, взяв до рук металеві господарські вила, які стояли біля стіни в середині підсобного приміщення, та наблизившись до ОСОБА_8 , металевою основою вил, умисно наніс один удар в область обличчя ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому бугра верхньої щелепи зліва поєднаний з переломом кісток носа та рваною раною лівої ретромолярної ділянки зліва, що проникає в гайморову пазуху, які в сукупності відносяться до ушкоджень середнього ступеню по критерію довготривалості розладу здоров`я та рани лівої привушної ділянки, рани правої надбрівної ділянки, які як кожне окреме, так і в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Отже своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання суд враховує, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, кваліфікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку у нарколога та у психіатра.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді обмеження волі, однак вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без реального обмеження волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідок про витрати на проведення експертиз вбачається, що розмір витрат на проведення судових експертиз становить 20001,68 грн., а відтак суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 19.02.2020 у справі №555/275/20 накладено арешт на майно речові докази: одяг ОСОБА_5 , а саме 2 (дві) куртки чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, джинси з нашаруванням речовини бурого кольору та взуття «галоші» синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, які поміщені до поліетиленового пакету чорного кольору та опечатані биркою №2, металеві вила з дерев`яною рукояткою з нашаруванням речовини бурого кольору, які упаковані до синтетичного мішка білого кольору та опечатані биркою №1, електричний подовжувач білого кольору, який поміщений до спец. пакету НПУ ГСУ №4458993, власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Відтак, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 19.02.2020 року у справі №555/275/20 підлягає до скасування.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речові докази зразок крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок ґрунту з нашаруванням крові та контрольний зразок до нього, який відібрано поблизу порогу, з права від входу до житлового будинку, який поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652359; зразок ґрунту з нашаруванням крові та контрольний зразок до нього, який відібрано поблизу першої сходинки порогу до житлового будинку, який поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652430; змиви з двох рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нашаруванням крові та контрольний зразок до них, які поміщені до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652360; металеві вила з дерев`яною рукояткою з нашаруванням крові, які поміщені до полімерного пакету з номерною пломбою №7642147; електричний подовжувач білого кольору з нашаруванням крові, який поміщений до полімерного пакету з номерною пломбою №7642146; куртку синього кольору марки «Adidas» з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642142; куртку чорного кольору марки «Running River» з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642143; калошу синього кольору з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642145; штани чорного кольору «de-corp», які поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642144; зразок крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з лівої руки, які поміщені до паперового конверту Національної поліції України Головного слідчого управління з відповідними написами та відтиском печатки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з правої руки, які поміщені до паперового конверту Національної поліції України Головного слідчого управління з відповідними написами та відтиском печатки, які поміщені на тимчасове відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді особистого зобов`язання залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст.ст.100, 122, 124, 174, 314, 373, 374, 377, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.

Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 20001,68 грн. витрат на проведення судових експертиз.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 19.02.2020 року у справі №555/275/20 скасувати.

Речові докази зразок крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок ґрунту з нашаруванням крові та контрольний зразок до нього, який відібрано поблизу порогу, з права від входу до житлового будинку, який поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652359; зразок ґрунту з нашаруванням крові та контрольний зразок до нього, який відібрано поблизу першої сходинки порогу до житлового будинку, який поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652430; змиви з двох рук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нашаруванням крові та контрольний зразок до них, які поміщені до сейф-пакету Експертної служби МВС України №3652360; металеві вила з дерев`яною рукояткою з нашаруванням крові, які поміщені до полімерного пакету з номерною пломбою №7642147; електричний подовжувач білого кольору з нашаруванням крові, який поміщений до полімерного пакету з номерною пломбою №7642146; куртку синього кольору марки «Adidas» з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642142; куртку чорного кольору марки «Running River» з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642143; калошу синього кольору з нашаруванням крові, яка поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642145; штани чорного кольору «de-corp», які поміщена до полімерного пакету з номерною пломбою №7642144; зразок крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зразок крові ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщений до паперового конверту з відповідними написами та відтиском печатки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з лівої руки, які поміщені до паперового конверту Національної поліції України Головного слідчого управління з відповідними написами та відтиском печатки; зрізи нігтів з піднігтьовим вмістом з правої руки, які поміщені до паперового конверту Національної поліції України Головного слідчого управління з відповідними написами та відтиском печатки, які поміщені на тимчасове відповідальне зберігання до кімнати для зберігання речових доказів Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання залишити в силі до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3