Справа № 466/2775/20
У Х В А Л А
іменем України

21 жовтня 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.06.2020 року про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні, -
встановив:
28.09.2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Шевченківського районного суду м. Львова із скаргою на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.06.2020 року про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні.
В обґрунтування скарги посилається на наступне, 16.06.2020 року слідчим Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою у кримінальному провадженні №0002721 від 13.08.2019 року. Зазначена постанова отримана 18.09.2020 року.

Скаргу заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати.

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області в судове засідання не з?явився та його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

В судове засідання заявник ОСОБА_6 не з?явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, скаргу просить задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_4 не з?явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу просить задовольнити.

З`ясувавши обставини справи, вивчивши скаргу та матеріали кримінального провадження слідчий суддя приходить висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді скарги встановлено, що слідчим Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , 16.06.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 00027021 від 16.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до вимог ст.40КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Разом з тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим СВ прокуратури Львівської області, в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілим.
При цьому, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.
Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проте, всупереч вимог ст. 94 КПК України, слідчий не дав зібраним доказам належну правову оцінку в постанові про відмову у визнанні потерпілим з врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності.
З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що зазначена вище постанова про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 00027021 від 16.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України є підставною та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись: 2, 55, 214, 303, 306, 307, 376 КПК України,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.06.2020 року про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні задовольнити.
Постанову слідчого Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 16.06.2020 року про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні за № 0002721 від 13.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 384 КК України - скасувати.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру
Повний текст ухвали складений 26.10.2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1