Справа № 504/1894/20
Номер провадження 1-кс/504/666/20
У Х В А Л А
20.07.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні смт.Доброслав Одеської області клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202016v330000698 від 05.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

До слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, а саме: автомобілю легкового «TOYOTA RAV4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, (шасі та VIN: НОМЕР_2 ) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 із забороною власнику чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання їх зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню..

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що 04.07.2020 року водій автомобіля марки «TOYOTA RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , рухаючись по автодорозі «Одеса-Южне», кут вулиці Безкоровайного с. Крижанівка Лиманського району Одеської області, допустив наїзд на пішохода - ОСОБА_6 . В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки зі зміщенням отломків та був доставлений до КНП «Одеська обласна клінічна лікарня.

Приймаючи до уваги що вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнані та приєднані до кримінального провадження у якості речових доказів , згідно ст. 170 ч.2 п.1 КПК України (збереження речових доказів), виникла необхідність в арешті вказаного майна..

Прокурор ОСОБА_4 надала заяву якою просила проводити слухання справи без її участі клопотання слідчого підтримала та просила суд його задовольнити з підстав визначених у ньому.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :
Клопотання слідчого Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202016v330000698 від 05.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль легковий «TOYOTA RAV4» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, (шасі та VIN: НОМЕР_2 ) та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 із забороною власнику чи іншим особам розпоряджатись будь-яким чином цим майном та використовувати його для запобігання їх зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1