Справа № 191/4261/17
Провадження № 1-кп/191/449/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове кримінальніпровадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002101 від 28.10.2017 та за №000628 від 13.04.2018 року відносно ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2017 приблизно о 23 годин 00 хвилині ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись з дозволу ОСОБА_6 , яка є дочкою ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , побачила у гостьовій кімнаті на трельяжі дві золоті каблучки і срібний ланцюг з срібною підвіскою, які визначила для себе в якості предметів, якими можна таємно заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому ціль незаконного збагачення, впевнившись, що її дії носять таємний характер і за нею ніхто не спостерігає, 21 жовтня 2017 року приблизно о 23 годин 05 хвилин ОСОБА_4 взяла дві золоті каблучки та срібний ланцюг з срібною, підвіскою, які належать ОСОБА_7 , та заховала їх у карман своєї куртки. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця злочину зникла, викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2558,49 грн.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
28 лютого 2018 року приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні роздягальні Синельниківської школи культури та мистецтв, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Музична,26, побачила на лавочці під курткою однієї з учениць вказаної школи мобільний телефон «LgЕ510», користувачем якого є малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а власником цього телефону є її батько ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужою чайна, а саме вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, з метою звернення майна на свою користь, ОСОБА_4 , впевнившись у тому, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, перемістила мобільний телефон «LgЕ510», вартість якого згідно висновку експерта №1267/18 від 23.04.2018 року становить 300,00 грн., до кишені своєї куртки, спричинивши при цьому матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 300,00 грн.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В цей же день, 28 лютого 2018 року приблизно о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні роздягальні Синельниківської школи культури та мистецтв, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , побачила на лавочці під курткою однієї з учениць вказаної школи мобільний телефон «Вlасkview А5», користувачем якого є малолітня ОСОБА_10 , а власником - її матір ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна - вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, з метою звернення майна на свою користь, ОСОБА_12 , впевнившись у тому, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає, перемістила мобільний телефон «Вlасkview А5», вартість якого згідно висновку експерта №1269/18 від 23.04.2018 року становить 1119,20 грн., до кишені своєї куртки, спричинивши при цьому матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму. Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденими телефонами вийшла з приміщення Синельниківської школи культури та мистецтв школи, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, щиро покаялася, підтвердила обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не мають, цивільні позови заявляти не будуть.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні обвинувачення щодо ОСОБА_4 підтримала. Від дачі пояснень відмовилася.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальних актах, доведена повністю, дії обвинуваченої кваліфіковано вірно за ч.1 ст.185 і ч.2 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини та тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків та злочину невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, у вчиненому розкаюється.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття у вчинені кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а покарання має бути призначено за правилами ч.1 ст.70 КК України в межах інкримінованих їй діянь, а саме у виді штрафу та позбавлення волі, із застосуванням вимог ч.1 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України.
При цьому вирішуючи питання про розмір штрафу, суд виходить з наступного.

За загальними правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Санкцією ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченою кримінальних правопорушень, було передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

01 липня 2020 року набули чинності зміни до ч.1 ст.185 КК України, згідно з якими посилена відповідальність за вказане правопорушення у вигляді штрафу та встановлено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (Закон № року №2617-VIII від 22 листопада 2018 року).

При цьому даним Законом диспозицію ч.1 ст.185 КК України змінено не було.

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону №2617- VIII посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у вигляді штрафу, порівняно з редакцією що діяла до 01 липня 2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст. 185 КК України в редакції Закону, який діяв на момент скоєння обвинуваченою кримінального правопорушення (щодо штрафу).

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої на користь судового експерта.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, і призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.;
-за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у м.Синельникове Дніпропетровської області, на користь експерта ОСОБА_13 (номер ОКПП НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ) процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1267/18 від 23.04.2018 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася у м.Синельникове Дніпропетровської області, на користь експерта ОСОБА_13 (номер ОКПП НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_2 ) процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №1269/18 від 23.04.2018 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «LgЕ510», імеі: НОМЕР_3 - залишити у власності потерпілого ОСОБА_9 ; мобільний телефон «Вlасkview А5» імеі1: НОМЕР_4 , імеі2: НОМЕР_5 - залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 ; ланцюг з плетінням у вигляді двох спаяних кілець довжиною 50 см вагою 6 г, підвіску у вигляді 12-конечної зірки із зображенням хреста, вагою 2 г, виготовлених із срібла, каблучку з трьома листочками та каблучку з вирізаним написом «ГОСПОДИ СПАСИ И СОХРАНИ» , виготовлених із золота, загальною вагою 3,9 г залишити у власності потерпілої ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1