У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000257

за апеляційною скаргою прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоінгулка Новоодеського району Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2019 року ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України визнано невинуватим та виправдано.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Посилається на те, що в обвинуваченні у відношенні ОСОБА_6 наведено фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони були встановлені під час досудового розслідування. Ці обставини у всебічній оцінці сукупності всіх дій обвинуваченого з початкової стадії і до завершення протиправного діяння та спричинення потерпілим матеріальної шкоди є фактичною моделлю вчиненого злочину і відповідають ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вважає висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений лише побачив чи виявив майно необґрунтованим, оскільки в обвинувальному акті вказано, що після того, як ОСОБА_6 побачив предмети крадіжки, він з ними зник і розпорядився на власний розсуд, чим потерпілим завдав дійсної матеріальної шкоди, що і є їх викраденням.

Вважає суперечливим висновок суду першої інстанції щодо відсутності у діях ОСОБА_6 кримінально-караного діяння за епізодом заволодіння тушонкою, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 проник до приміщення погребу домоволодіння ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ), де саме викрав 8

консервованих банок тушонки ємністю 1 л кожна на загальну суму 560 грн., склав їх до сумки і зник з місця злочину.

Посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги: показання потерпілого ОСОБА_10 про те, що крадіжки вчинено ОСОБА_6 ; протокол обшуку від 25.05.2018 р. у домоволодінні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого обвинуваченим було видано 8 літрових банок з-під тушонки, викрадених у ОСОБА_10 ; протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_10 речей для впізнання від 25.05.2018 р., згідно з яким останній впізнав викрадені у нього речі, які були вилучені при особистому огляді ОСОБА_6 .

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги та не надано належної правової оцінки показанням потерпілого ОСОБА_11 щодо викрадення у нього ножа до бензокоси "Trimax ВCB 40Т", пластикового тримера до бензокоси та ліхтаря «Роlісе» саме ОСОБА_6 , який, будучи повідомленим ОСОБА_11 про фіксування злочинних дій ОСОБА_6 на камеру відеоспостереження, повернув вказане викрадене майно потерпілому. Вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги показання свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що разом зі своїм чоловіком навесні 2018 року вночі упіймали ОСОБА_6 у приміщенні літної кухні.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 , надані з метою уникнення кримінальної відповідальності, у яких той заперечує причетність до інкримінованих йому злочинів.

Вважає, що судом необґрунтовано відкинуто інші докази, у тому числі письмові, які зібрані згідно з вимогами КПК України, а саме протоколи пред`явлення речей для впізнання від 25.05.2018 р., протокол огляду предметів від 25.05.2018 р., розписку потерпілого про отримання викрадених предметів тощо.

Посилається на те, що в оскаржуваному вироку показання потерпілих перекручені та викладені не в повному обсязі. Окремі фрази вирвано з контексту, у зв`язку з чим суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам на підтвердження вини ОСОБА_6 .

Вказує, що взявши до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 , який в силу свого похилого віку, стану здоров`я, поганого слуху та тривалого проміжку часу між подіями крадіжок і судовим розглядом висловлювався нечітко, плутався у своїх показах, суд дійшов до висновку щодо не підтвердження кількості викраденого (перукарських машинок, пачок макаронних виробів тощо). На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав недоцільним допит інших членів його сім`ї - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які могли б усунути вказані неточності.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 без винесення питання доцільності виклику свідків на розгляд учасників кримінального провадження.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

1. ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він у грудні 2017 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим), близько 23.00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до буд. АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний намір, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 таємно, відчинивши металеву хвіртку, потрапив на територію домоволодіння громадянина ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, ОСОБА_6 , діючи протиправно та умисно з метою наживи та збагачення, шляхом злому навісного замка, проник у приміщення літньої кухні, де в шухляді приміщення столу, побачив дві перукарські машинки марки «Saturn», вартістю 290 грн. за кожну, чотири ліхтарика марки «Police», вартістю 100 грн. за кожний та макаронні вироби марки «Чумак» в кількості 5 пачок 1 кілограм кожна, загальною вартістю 160 грн.

Після цього, ОСОБА_6 , вийшовши із приміщення літньої кухні, пройшов до погребного приміщення, де через одностворчастий прохід потрапив до нього. Знаходячись в указаному приміщенні, ОСОБА_6 , викрав із підлоги погребу вісім консервованих банок тушонки свинної ємністю 1 л кожна, вартістю 70 грн. на загальну суму 560 грн., які поклав до сумки та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Зазначеними умисними протиправними діями, ОСОБА_6 спричинено матеріальні збитки ОСОБА_10 на суму 1700 грн. Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

2. ОСОБА_6 в ніч з 10.06.2017 р. на 11.06.2017 р., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до буд. АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно проник на територію домоволодіння ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, ОСОБА_6 , діючи протиправно та умисно з метою наживи та збагачення, на подвір`ї, побачив ніж до бензокоси Trimax ВСВ 40Т вартістю 80 грн., пластиковий тример до бензокоси довжиною 12 м, діаметром 2,7 мм вартістю 150 грн. та ліхтар «Police» вартістю 100 грн.

Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки в сумі 330 грн.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

3. ОСОБА_6 в кінці грудня 2017 року (точний час та дату досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), у нічний час, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до буд. АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно відчинивши металеву хвіртку, потрапив на територію домоволодіння громадянина ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, ОСОБА_6 , діючи протиправно та умисно з метою наживи та збагачення, шляхом злому скоби для навісного замка, проник у приміщення гаражу, де виявив цеп для бензопили вартістю 190 грн. та 1 л мастила «Фореста» для двотактного двигуна бензопили вартістю 60 грн. Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши матеріальні збитки в сумі 250 грн.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

4. ОСОБА_6 в нічний час (точний час та дату досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до буд. АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно відчинивши металеву хвіртку, потрапив на територію домоволодіння громадянина ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, ОСОБА_6 , діючи протиправно та умисно з метою наживи та збагачення, проник у приміщення літньої кухні, де на холодильнику, побачив мобільний телефон марки «Nokia», вартістю 570 грн. Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_6 , послався на те, що у висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні (обвинувальному акті) не зазначені дії, які полягають у викраденні чужого майна, що є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Орган досудового розслідування, стверджуючи про проникнення обвинуваченим ОСОБА_6 саме до житла потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , доказів проникнення до житла суду не надав та таких фактичних обставин в обвинувальному акті не виклав. Сторона обвинувачення, кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_6 як такі, що вчинені повторно, обставин на підтвердження повторності не виклала. Не вказано про повторність таких дій і під час викладення фактичних обставин справи. Також, суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення послався на те, що надані суду докази мають суперечності із висунутим ОСОБА_6 обвинуваченням та не доводять його вину у вчиненні інкримінованого злочину. На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 до апеляційного суду повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Неявка обвинуваченого не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, заперечення захисника ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Тобто, обґрунтованість судового рішення полягає у відповідності його висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п. п. 1-3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

При розгляді справи суд повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.

Однак, при ухваленні оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону.

В порушення вимог ст. 94 КПК України, суд оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд першої інстанції зазначив, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з невикладенням у пред`явленому обвинуваченні дій щодо таємного викрадення майна, а обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні дій (побачив та виявив), за які кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, не передбачена.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачений лише побачив чи виявив майно потерпілих, є необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті вказано, що після того, як ОСОБА_6 побачив предмети крадіжки, він з ними зник і розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілим матеріальної шкоди, що і є їх викраденням.

Крім того, у пред`явленому ОСОБА_6 обвинуваченні у вчиненні крадіжок, згідно обвинувального акта, чітко зазначено, що ОСОБА_6 мав умисел на таємне викрадення чужого майна, діяв протиправно та умисно, з метою наживи та збагачення, проникав до домоволодінь потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , звідки викрав майно останніх, спричинивши потерпілим майнову шкоду.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не надано оцінки показанням свідка ОСОБА_12 , яка повідомила, що разом зі своїм чоловіком навесні 2018 року вночі упіймали ОСОБА_6 у приміщенні літньої кухні.

Окрім того, судом не надана оцінка письмовим доказам, зокрема: протоколам пред`явлення речей для впізнання від 25.05.2018 р., які були вилучені при особистому огляді ОСОБА_6 25.05.2018 р., розписці потерпілого про отримання викрадених предметів.

Також не надано належної правової оцінки показанням потерпілого ОСОБА_11 щодо викрадення у нього майна саме ОСОБА_6 , який, будучи повідомленим ОСОБА_11 про фіксування злочинних дій ОСОБА_6 на камеру відеоспостереження, повернув викрадене майно потерпілого.

Суд вважає, що наведені стороною обвинувачення докази, судом першої інстанції оцінено неповно, не в їх сукупності, з точки зору достатності і взаємозв`язку.

За такого, висновки суду першої інстанції про недоведеність того, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є передчасними.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого. У зв`язку з чим, вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження у розумінні ст. 411 КПК України.

Вказане свідчить про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення по суті обвинувачення, що відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді провадження порушено загальні засади кримінального провадження, а саме: законність, то вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

За результатами нового судового розгляду суду слід ухвалити законне, вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3