Провадження № 1-кс/127/7717/20
У Х В А Л А
Іменем України
13 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
підозрюваного: ОСОБА_4 ,
захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, в силу статті 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 11.08.2020 близько 02:00 год., перебуваючи поблизу будинку № 32 по вулиці Замостянській у м. Вінниці, помітили на зупинці громадського транспорту ОСОБА_8 , а поряд із ним, на лавці, - належний останньому рюкзак чорного кольору. У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний умисел відкрито заволодіти майном ОСОБА_8 , про що вони домовились між собою, розподіливши ролі, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, опираючись на дії один одного, відкрито, з метою незаконного збагачення, підбурювані жагою легкої наживи, з корисливих спонукань, підійшли до ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_4 , погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням до нього фізичної сили в разі вчинення опору, притримуючи руки потерпілого, почав шукати в кишенях його одягу цінні речі. Далі ОСОБА_4 дістав із лівої внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Нокіа» у корпусі чорного кольору та забрав його собі. В цей час ОСОБА_7 забрав із лавки рюкзак чорного кольору із написом «Арсенал», всередині якого знаходились чоловічі джинси чорного кольору, футболка синього кольору із написом «ПриватБанк» та чоловіча сумка (барсетка) чорно-білого кольору із зарядним пристроєм до мобільного телефону марки «Нокіа» всередині. Загальна вартість перелічених речей, що належали ОСОБА_8 , становить близько 1000 грн.
У подальшому ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденими речами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму близько 1000 грн.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Вінниці, українцю, громадянину України, з повною середньою освітою, неодруженому, непрацюючому, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, 11.08.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
11.08.2020 ОСОБА_4 був затриманий на місці вчинення злочину в порядку ст. 208 КПК України.

Обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:
- заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 ;
- протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 .
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, який відноситься до тяжкого злочину.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як зазначив слідчий, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема:
- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, а також те, що останній з місця вчинення злочину втік та у подальшому переховувався;
- незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин.
Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 КПК України слідчий у своєму клопотанні просив не визначати підозрюваному розмір застави.
На підставі викладеного слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що проживає з матір`ю та хворим вітчимом, які потребують його допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001410, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001410 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 11.08.2020 близько 02:00 год., перебуваючи поблизу будинку № 32 по вулиці Замостянській у м. Вінниці, помітили на зупинці громадського транспорту ОСОБА_8 , а поряд із ним, на лавці, - належний останньому рюкзак чорного кольору. У цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник спільний умисел відкрито заволодіти майном ОСОБА_8 , про що вони домовились між собою, розподіливши ролі, вступивши таким чином у попередню змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, опираючись на дії один одного, відкрито, з метою незаконного збагачення, підбурювані жагою легкої наживи, з корисливих спонукань, підійшли до ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_4 , погрожуючи ОСОБА_8 застосуванням до нього фізичної сили в разі вчинення опору, притримуючи руки потерпілого, почав шукати в кишенях його одягу цінні речі. Далі ОСОБА_4 дістав із лівої внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Нокіа» у корпусі чорного кольору та забрав його собі. В цей час ОСОБА_7 забрав із лавки рюкзак чорного кольору із написом «Арсенал», всередині якого знаходились чоловічі джинси чорного кольору, футболка синього кольору із написом «ПриватБанк» та чоловіча сумка (барсетка) чорно-білого кольору із зарядним пристроєм до мобільного телефону марки «Нокіа» всередині. Загальна вартість перелічених речей, що належали ОСОБА_8 , становить близько 1 000 грн.
У подальшому ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденими речами на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму близько 1000 грн.
11 серпня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001410 від 11.08.2020; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.08.2020; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; повідомлення про підозру від 11.08.2020, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю матір`ю та хворим вітчимом, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, що в сукупності дає підстви для висновку про наявність соціальних зв`язків підозрюваного.
Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю матір`ю та вітчимом.
Крім того, при застосуванні запобіжного заходу суд враховує те, що на час розгляду клопотання підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, вину визнає.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, відсутність в силу статті 89 КК України судимостей, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).
Так, на думку суду, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя приходить до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 184, 186, 193, 196, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 до 11 жовтня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:
1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
2. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
3. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
5. здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 11 жовтня 2020 року.
Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя