Справа № 953/782/21
н/п 1-кс/953/578/21
"22" січня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань- ОСОБА_2 ,
В обґрунтування клопотання посилався на те, що 06.06.2020 до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , область виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду якого спільно з судово-медичним експертом було встановлено факт самогубства. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому ОСОБА_5 06.06.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вищевказане майно, на яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2020 накладено арешт. Згідно листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_5 , який приходився останній двоюрідним братом, а таким чином і власником арештованого майна, що було вилучено 06.06.2020 з квартири померлого ОСОБА_5 . Заявник вважає, що відпала необхідність у арешті майна, у зв`язку з чим просить його скасувати.
Заявник надав до суду заяву про слухання клопотання в його відсутність, просив його задовольнити в повному обсязі.
Прокурор Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 просила розглянути клопотання у її відсутність, проти задоволення клопотання не заперечувала.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали клопотання про арешт майна, приходить до наступного.
Так, 06.06.2020 до Київського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , область виявлено труп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду якого спільно з судово-медичним експертом було встановлено факт самогубства.
З даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 06.06.2020 вбачається, що 06.06.2020 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено майно, згідно переліку зазначеному в протоколі.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.06.2020 накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події від 06.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно переліку зазначеному в протоколі.
Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна, 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлому ОСОБА_5 .
З листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 від 15.01.2021 вбачається, що спадщину, яка складається з квартири АДРЕСА_2 , після померлого ОСОБА_5 , у встановлений 6-місячний строк, прийняла ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Повернути вказане майно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1