Номер провадження: 11-кп/813/616/21
Номер справи місцевого суду: 499/752/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Іванівського райсуду Одеської обл. від 26.11.2019 за об`єднаними кримінальними провадженнями №000333, №0000293, №0000292, №0000368, №000324 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Радісне Іванівського району Одеської обл., громадянина України, інваліда 2-ої групи, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.12.2016 Іванівським райсудом Одеської обл. за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 міс. позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України
установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іванівського райсуду Одеської області від 13.12.2016 та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Обрано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_9 відрахований з моменту фактичного затримання в залі суду, тобто з 26.11.2019.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він 27.07.2017 близько 09 год., точний час судом не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, він прийшов до будинку своєї тітки ОСОБА_11 , який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та почав кликати її. Після того, як ОСОБА_9 зрозумів, що ОСОБА_11 немає вдома, шляхом розбиття віконного скла у приміщенні кухні, відкрив двері будинку зсередини та потрапивши у приміщення кухні, таємно викрав звідти алюмінієву каструлю об`ємом п`ять літрів та чавунний казан об`ємом п`ять літрів, після чого покинув територію домоволодіння ОСОБА_11 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 435 грн.
Надалі, продовжуючи свою злочину діяльність, направлену на заволодіння чужим майном, цього ж дня, 27.07.2017 близько 10 год. обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішов до гаражного приміщення свого знайомого ОСОБА_12 , який розташований за адресою АДРЕСА_3 . Зайшовши до приміщення гаражу через незачинену бокову хвіртку, в приміщенні гаражу побачив зварювальний апарат рожевого кольору марки НОМЕР_1 та ящик з гідравлічним комплектом для ремонту кузовних деталей автомобілю «sturn», та з метою особистої наживи, таємно викрав з даного приміщення вищевказані речі, та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, а саме зварювальний апарат реалізував ОСОБА_13 , а гідравлічний інструмент ОСОБА_14 .. Своїми умисними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 1773 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 , наприкінці липня 2017 року, точну дату та час не представилося можливим встановити, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля гаражного масиву в смт. Радісне Іванівського району Одеської області поряд зі своїм сараєм, згадав, що неподалік в гаражному приміщенні ОСОБА_15 зберігає свій мопед помаранчевого кольору, після чого у нього виник умисел на заволодіння даним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 підійшов до приміщення даного гаражу та шляхом збиття навісного замку на металевих дверях гаражу за допомогою молотку потрапив у середину гаражу, звідки викотив мопед марки «Suzuki Letz 2», серійний номер шасі НОМЕР_2 , та відкотив його приблизно на 50 метрів від гаражу. Надалі, він був зупинений місцевими мешканцями та викрадений мопед був повернутий. Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 5500 грн.
Крім цього, наприкінці липня 2017 року, точну дату та час не представилося можливим встановити, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочину діяльність, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертаючись з смт. Іванівка Іванівського району Одеської області до місця свого мешкання, зайшов до своєї знайомої ОСОБА_16 , яка мешкає в АДРЕСА_4 , для того щоб випити води. Зайшовши на території домоволодіння та поспілкувавшись з ОСОБА_16 , ОСОБА_9 помітив на території подвір`я вищевказаного домоволодіння велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_17 , та у нього виник умисел на викрадення даного велосипеду для особистого користування. Надалі, впевнившись, що ОСОБА_16 за ним не спостерігає, непомітно для неї, викотив даний велосипед з подвір`я та сівши на нього попрямував в сторону смт. Радісне. По дорозі додому, ОСОБА_9 зустрів свого знайомого ОСОБА_18 та реалізував вищевказаний велосипед останньому за 100,00 грн. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_17 матеріальних збитків на суму 654 грн.
Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.08.2017 приблизно о 18:30 год. ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в с. Знам`янка Іванівського району Одеської області біля магазину «Хозтовари» по вул. Генерала Плієва помітив мопед та сумку коричневого кольору, яка знаходилася між кермом та сидінням, таємно для оточуючих, керуючись корисливими мотивами, викрав з мопеду сумку коричневого кольору, в якій знаходилися ремонтні ключі, яка належала ОСОБА_19 та покинув місце злочину. В подальшому ОСОБА_9 реалізував викрадене майно місцевому мешканцю ОСОБА_20 за 40 грн. Своїми злочинними діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_19 матеріальних збитків на суму 646 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 зазначив, що вважає вирок суду незаконним, постановленим із неповним з`ясуванням обставин справи, а також із істотним порушенням норм процесуального та матеріального права з наступних підстав:

- судом 1-ої інстанції не було досліджено предмети злочину, які були визнанні речовими доказами;

- слідчий та прокурор, в порушення вимог ч. 7 ст. 469 КПК України не проінформували обвинуваченого та потерпілого про їхнє право на примирення, не роз`яснили механізм його реалізації, крім того, суд 1-ої інстанції не з`ясував у обвинуваченого та потерпілого чи було їм роз`яснене таке право, чим позбавив обвинуваченого права на застосування положень ч. 2 ст. 75 КК України;

- судом 1-ої інстанції не було роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України;

- судом 1-ої інстанції було порушено права обвинуваченого на захист, оскільки призначений захисник з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області ОСОБА_21 неналежно та формально виконував свої повноваження, зокрема був відсутній під час досудового розслідування, при дослідженні доказів та ухваленні вироку;

- суд 1-ої інстанції залишив поза увагою наявність у обвинуваченого ряд хвороб, а саме: онкологічне захворювання, часткова відмороженість лівої стопи, язва шийки лівої голені, черепно-мозкова травма, кандидоз, а також те, що він є рецидивуючим ВІЛ інфікованим та потребує у щоденному прийомі препаратів під наглядом лікаря;

- судом 1-ої не взято до уваги, що обвинувальний акт в межах кримінального провадження №0000333 поданий до суду 04.10.2017, в той час, як затверджений 22.10.2017, а в кінці обвинувального акту 15.09.2017, а також в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить часу здійснення процесуальних дій;

- суд 1-ої інстанції в порушення вимог ч. 2 ст. 314, 342-345 КПК України проводив судове засідання за відсутності потерпілого;

- суд 1-ої інстанції не встановив обставини проникнення у гараж потерпілої особи, а також залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази належності предмета злочину саме потерпілому;

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 29.08.2017 є недопустимим доказом, оскільки зазначена слідча дія проведена в порушення вимог ст. 229 КПК України;

- висновки товарознавчих досліджень №01082017-3, №01082017-9, №241117-1, №07092017-2 є недопустимими доказами оскільки судові експертизи були виконані неповноважною особою, а саме особою, яка не має право проводити експертні дослідження, так як в неї відсутні документи, які підтверджують повноваження судового експерта, натомість особа, яка проводила оцінку є оцінювачем;

- судом 1-ої інстанції не взято до уваги, що в матеріалах справи відсутня розписка обвинуваченого про отримання обвинувального акту в межах кримінального провадження № 0000293.

Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_10 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 4 роки, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Іванівського райсуду Одеської області від 13.12.2016 року та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та на підставі ч. 2 ст. 84 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання.
В уточненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 в суді першої інстанції, у зв`язку з допущенними істотними порушеннями вимог КПК України, а саме порушенням прав потерпілих, передбачених ч. 3 ст. 56 КПК України, щодо участі у судовому провадженні, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи уточненої апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка частково заперечувала проти її задоволення, натомість також просила скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді 1-ої інстанції з підстав істотного порушення судом вимог КПК України, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 та 2 ст. 404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Між тим, суд 1-ої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9
Конституцією України встановлено основні засади судочинства, у тому числі, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами (п. 6 ч. 3 ст. 129).
Згідно зі ст. 27 КПК України така загальна засада кримінального провадження як гласність і відкритість судового провадження та повне фіксування технічними засобами судового засідання і процесуальних дій складається з трьох елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Повне фіксування технічними засобами ходу всього судового розгляду, відображення його в журналі судового засідання слугують, з одного боку, його гласності та відкритості, а з іншого забезпечують можливість встановити допущені під час судового розгляду порушення, які могли б вплинути на законність, обґрунтованість і справедливість ухвалених за результатами розгляду судових рішень.
Відсутність у матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і, безумовно, підставою для скасування судового рішення (п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України).
Згідно з Інструкцією про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.09.2012 № 108, секретар судового засідання перед початком роботи зобов`язаний, у тому числі, перевірити працездатність пристроїв, провести тестування для перевірки того, що складові комплексу звукозапису (мікрофони, мікшер тощо) працюють нормально та запис іде правильно. Під час звукового запису секретар або інший працівник апарату суду здійснює поточний контроль якості запису, шляхом прослуховування через навушники, контроль рівня запису в спеціальній області у програмі звукового запису та контроль працездатності комплексу звукового запису шляхом спостереження за його станом. У разі виявлення ознак непрацездатності обладнання комплексу звукозапису секретар або інший працівник апарату суду доповідає судді (головуючому у судовому засіданні) про неможливість подальшого звукового запису судового процесу (судового засідання) та повідомляє про це адміністратора.
Під час судового провадження як у суді першої інстанції, так і в своїй апеляційній скарзі, сторона захисту наполягала на необхідності врахування судом при ухваленні вироку даних про особу ОСОБА_9 , посилаючись на наявність у обвинуваченого ряду тяжких хвороб, що перешкоджають відбуванню ним покарання. На підтвердження своїх доводів в судовому засіданні 25.11.2019, згідно журналу судового засідання (т.8, а.с. 118-120), захисником надано, а судом досліджено та долучено до матеріалів справи, медичні висновки щодо стану здоров`я ОСОБА_9 .

Після чого, відповідно до приписів ст.ст.363-366 КПК України, суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами, перейшов до судових дебатів, надав обвинуваченому останнє слово та видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При перевірці тверджень прокурора про відсутність належної фіксації судового провадження, апеляційним судом було досліджено звукозапис судового засідання суду 1-ої інстанції від 25.11.2019, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження, в результаті чого було встановлено, що технічний запис неякісний, оскільки хід вищевказаних процесуальних дій взагалі не прослуховується, що унеможливлює перевірку доводів сторони захисту.

При цьому, апеляційним судом враховано правовий висновок Верховного Суду України, що міститься у постанові від 24.11.2016 (справа № 753/9541/14-к), відповідно до якого при вирішенні питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, необхідно зважати на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась відсутньою на технічному носії.
Так, в судовому засіданні 25.11.2019 за клопотанням захисника досліджувались медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_9 , якими сторона захисту обґрунтовувала наявність підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України.
Неможливість відтворення аудіозапису зазначеного судового засідання, на якому мало б бути зафіксовано дослідження цих документів, позбавляє апеляційний суд можливості перевірити перебіг судового провадження на відповідній стадії, а внаслідок цього і відповідні доводи уточненої апеляційної скарги захисника.
З урахуванням наведеного апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню.

Крім того, апеляційним розглядом встановлено, що судом 1-ої інстанції істотно порушено порядок ведення судового розгляду, визначений главою 28 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 365 КПК України, після оголошення судових дебатів закінченими суд надає обвинуваченому останнє слово. За вимогами ст. 366 КПК України, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, про що головуючий оголошує присутнім у залі судового засідання.
При цьому недарма законодавцем в даному випадку вживане термін «негайно» щодо виходу суду до нарадчої кімнати після заслуховування останнього слова обвинуваченого, оскільки важливе значення має зосередження суду на обставинах того кримінального провадження, яке він завершує ухваленням судового рішення.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з журналу та відеозапису судового засідання від 25.11.2019, головуючим було надано обвинуваченому останнє слово. Разом з тим, після проголошення останнього слова обвинуваченим, суд неодноразово надавав слово прокурору та захиснику, та вже після промови захисника видалився до нарадчої кімнати.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки, в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та о обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України як загальні засади кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.
Посилання захисника на проведення судового розгляду за відсутності потерпілих як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачене п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України, не є переконливим.
Матеріали справи містять дані про належне, неодноразове повідомлення потерпілих щодо часу, дати та місця проведення судових засідань, які своїм правом на участь в судовому розгляді не скористалися, заяв про відкладення судового розгляду від них не надходило, вирок суду 1-ої інстанції потерпілими не оскаржено.
Отже, підстав вважати, що під час судового провадження були порушені права потерпілого, не вбачається.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
При цьому, призначаючи новий розгляд в суді 1-ої інстанції, суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції, під час якого, з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону слід ретельно перевірити доводи сторін на підтвердження своїх позицій, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_9 залишений запобіжний захід тримання під вартою.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.02.2020 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 було залишено без задоволення, а вирок Іванівського райсуду Одеської області від 26.11.2019 залишено без змін.

Згодом, постановою Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2020 касаційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 було частково задоволено, а ухвалу Одеського апеляційного суду від 18.02.2020 скасовано та призначеного новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено ОСОБА_9 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.

В подальшому ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2015 за клопотанням прокурора відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з дня постановлення ухвали, а саме з 15.01.2021 по 15.03.2021 включно.

При вирішенні питання про подальший запобіжний захід обвинуваченому, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_9 є інвалід другої групи та хворіє на тяжкі захворювання, має постійне місце проживання та утримає неповнолітню дитину, при розгляді кримінального провадження в суді 1-ої інстанції систематично з`являвся до суду та виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладанням на нього обов`язку з`являтись на виклики до суду.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції скасуванню з підстав, зазначених у мотивувальній частині ухвали з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу з уточненнями захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Одеської області від 26.11.2019, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України в суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та покласти на нього обов`язок з`являтись на виклики до суду.
Обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 авльов