Провадження № 1-кп/537/31/2021
Справа № 552/5354/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників: обвинуваченого ОСОБА_4 , - ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_14 , перекладача - ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в режимі відеоконференції з Державною установою «Полтавська установа виконання покарань (№23)», Полтавським районним судом Полтавської області, Котелевським районним судом Полтавської області, об`єднане кримінальне провадження: №0000052 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
встановив:

В провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 355, ч.4 ст. 189, ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Від обвинуваченого ОСОБА_8 надійшло клопотання про зміну йому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт у нічний час доби, з підстав того, що у нього значно погіршився стан його здоров`я і він потребує постійного лікування із регулярним стаціонарним відновленням, так як у нього сильно болить голова, підвищується тиск, відбуваються запаморочення, що є результатом перенесених ним черепно-мозкових травм. З 06.08.2019 року він перебуває під вартою без надання вторинної медичної допомоги. Вважає, що ненадання йому своєчасної медичної допомоги є катуванням. Також вказав на дуже погані умови утримання в камері де він наразі утримується. Обіцяє сумлінно виконувати всі покладені на нього обов`язки в разі застосування до нього домашнього арешту в тому числі і з електронним засобом контролю.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , також надійшло клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. В обґрунтування клопотання вказано, що прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри та наявність ризиків відповідно до ст. 177 КПК України, оскільки на підтвердження перелічених ризиків не наведено належних доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_8 може вчиняти спроби переховуватися від суду, вчиняти повторно кримінальні правопорушення, впливати на свідків, потерпілих, інших обвинувачених. Не згоден з твердженнями, що його підзахисний переховувався від органів досудового слідства так, як обвинувачений ОСОБА_8 в цей період знаходився за місцем відбування домашнього арешту, при цьому орган досудового розслідування його шукав за іншою адресою. Також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 , тривалий час перебуває під вартою, де йому не надається належним чином кваліфікована медична допомога. У відповідях, які направлялися на запити ЄСПЛ щодо надання обвинуваченому ОСОБА_8 належного медичного лікування та які надавалися захиснику маються протиріччя, а саме, що в медичній частині ДУ «Полтавської установи виконання покарання (№23)» відсутні лікарі відповідної кваліфікації для надання належної кваліфікованої медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 , який за висновком комісійного обстеження потребує періодичного лікування в умовах стаціонару з залученням лікарів вузьких спеціалізацій невропатолога, тощо, які відсутні в штаті медичної частини ДУ «Полтавської установи виконання покарання (№23)».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 підтримали клопотання з підстав зазначених у клопотаннях та прохали змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який, вказавши на необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , обраного відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів так, як ризики які були підставою для застосування даного запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати, а саме: ризик втечі та можливості переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання за інкриміновані йому злочини. На даний час жодної з підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник - ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 при вирішенні клопотань поклалися на розсуд суду.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися.
Суд заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотань, приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 07.05.2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів. Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.07.2020 року та 27.08.2020 року, 27.10.2020 року, 17.12.2020 обвинуваченому ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів. Строк дії запобіжного заходу закінчується 14 лютого 2021 року о 24.00 годині.
Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.
Відповідно до ч. 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, суд виходить із наступного.
Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 , у разі визнання його винуватим, в тому числі і з урахуванням можливого переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, обвинувачених, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до особливо тяжких, тяжкого та злочинів проти власності та авторитету державної влади, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 15 років позбавлення волі, при цьому обвинуваченому ОСОБА_8 відводиться роль організатора злочинної групи, яка була створена для заволодіння майном громадян. Злочини з ознаками організованої злочинності носять підвищену суспільну небезпеку, оскільки діяльність організованих злочинних груп створює загрозу всьому суспільству. Протиправні дії які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 вчинялися із застосуванням насильства відносно потерпілих і потягли за собою позбавлення майна, грошових коштів та спричинили останнім фізичного болю та моральних страждань. Також суд враховує, що ОСОБА_8 на момент затримання не працював, не мав і не має на даний час офіційного доходу, не має у власності цінного майна.
Однак, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має сім`ю, постійне місце проживання, що в разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт, надає суду підстави вважати наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 місця, засобів та умов для перебування на домашньому арешті.
Суд також враховує, що можливість виникнення вказаних ризиків в разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю та з покладенням процесуальних обов`язків та заборон спілкуватися з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими, зможе звести до мінімуму вказані ризики, а в разі сумлінного ставлення до них обвинуваченого взагалі їх виключити.
Суд бере до уваги поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , та його відношення до його обвинувачення під час підготовчого провадження та судового розгляду даного кримінального провадження, з чого вбачається, що обвинувачений не вважає себе винним та докладає багато зусиль для відстоювання своєї позиції, беззаперечно, має намір використати всі можливі засоби для доведення своєї невинуватості, про що свідчать його клопотання та заяви, що надходять до суду, що створює у суду певну ступінь довіри до обвинуваченого щодо сумлінного ставлення ним до процесуальних обов`язків та заборон, які будуть покладені в разі застосування до останнього цілодобового домашнього арешту.
Суд, також враховує, що цілодобове перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під домашнім арештом з застосуванням електронного засобу контролю, саме по собі зменшить можливі ризики у зв`язку з ізоляцією обвинуваченого від суспільства.
Стосовно вказаних захисником обставини за яких обвинувачений ОСОБА_8 буцімто не переховувався від слідства, а відбував домашній арешт за іншою адресою, то суду захисником не надано на підтвердження вказаних обставин доказів, при цьому суд допускає, як підтвердження вказаного, так і наявність наразі такого ризику. Однак, з урахуванням вказаного вище, щодо зменшення ступеню ризиків самим запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, покладення процесуальних обов`язків та заборон, а також сумлінного та відповідального ставлення до вказаного запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 , суд приходить до висновку, що такий ризик, як можливість переховування від суду зменшується до мінімуму.
Суд, також бере до уваги, резонантність даної справи та особливу увагу суспільства, що на думку суду також має стримувати обвинуваченого ОСОБА_8 від допущення будь-яких порушень, а відповідні органи здійснювати встановлений контроль належним чином.
Суд бере до уваги, щодо до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано судом у даній справі запобіжний захід у вигляд тримання під вартою з 07.05.2020 року, однак фактично обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою з 06.08.2019 року.
Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до Європейського суду з прав людини щодо порушення ст. 3 Конвенції (неадекватна медична допомога під час тримання під вартою) та Секція попереднього розгляду заяв Європейського суду з прав людини прийняла вказану заяву.
Суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 та отримання останнім в період з 17.09.2020 року по 29.09.2020 року медичного огляду з виконанням клініко-лаболаторних та інструментальних методів дослідження (ЕКГ, УЗД серця, МРТ головного мозку) проведено огляд лікарями Полтавської медичної частини №23, а також КП «Полтавської обласної лікарні ім.. Скліфасовського Полтавської обласної ради» неврологом, оториноларингологом, кардіологом, ольфтальмологом. За результатами проведених обстежень та медичних оглядів загальний стан обвинуваченого ОСОБА_8 характеризується, як задовільний, стабільний, такий, що відповідає наявним хронічним захворюванням. Відповідно до рекомендацій фахівців останньому рекомендоване амбулаторне лікування в умовах ПММЧ №23, рекомендацій щодо лікування в умовах стаціонару закладів МОЗ не було. Рекомендоване фахівцями лікувальних закладів МОЗ України лікування обвинувачений ОСОБА_8 буде отримувати в умовах медичної частини.
При цьому, судом також береться до уваги що згідно листа ДУ «ЦОЗ ДК ВС України» Секретаріату Уповноваженого з прав людини рекомендовані лікарські засоби до установи медичної частини не надходили, а зі слів обвинуваченого він буде ними забезпечений своїми рідними.
З даного вбачається, що маються певні труднощі у забезпеченні обвинуваченого належними лікарськими засобами, які, враховуючи неможливість надання належної медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_8 протягом півтора року, зі сплином часу тільки погіршують стан здоров`я обвинуваченого.
При цьому, суд вважає, що під час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 на цілодобовому домашньому арешті, обвинувачений зможе отримати медичну допомогу та буде забезпечений рекомендованими лікарськими засобами, а також зможе проходити необхідне обстеження чи лікування за умови відповідного дозволу суду.
Також суд враховує, що на адресу суду надійшла заява народного депутата України ОСОБА_16 про бажання взяття обвинуваченого ОСОБА_8 на особисту поруку, що суд сприймає, як наявність у депутата довіри до обвинуваченого та впевненості в його відповідальності та сумлінності, при цьому, у суду наразі відсутня така особлива довіра та суд вважає, що даний запобіжний захід не зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з необхідністю наразі певного контролю та нагляду за обвинуваченим ОСОБА_8 ..
З огляду на наведене, суд вважає, що є обґрунтована підозра та вказані ризики що передбачені ст. 177 КПК України, однак наявні ризики суттєво зменшуються таким видом запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю та покладенням процесуальних обов`язків та заборон обвинуваченому ОСОБА_8 , та наявною у суду довіри до обвинуваченого щодо виконання останнім обов`язків та заборон передбачених даним запобіжним заходом.
А тому, суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотань обставини, є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю та покладенням процесуальних обов`язків та заборон на обвинуваченого ОСОБА_8 , а ніж тримання під вартою, зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, особу обвинуваченого, встановлені обставини, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти повторно кримінальні правопорушення, впливати на свідків потерпілих інших обвинувачених, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу є необхідним, при цьому застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю, буде достатнім для забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, наявність яких доведено прокурором.
Крім того, обвинуваченого слід зобов`язати носити електронний засіб контролю, прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого обов`язок утримуватись від спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні, а також здати свої закордонні паспорти чи інші документи, які надають право виїзду за межі України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 199, 331, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про зміну раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з застосуванням електронного засобу контролю, строком на два місяці, а саме: з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року включно.
Встановити обвинуваченому ОСОБА_8 строком на два місяці, а саме з 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року включно, наступні заборони та обов`язки:
заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 залишати житло у якому він проживає, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;
зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 носити електронний засіб контролю та прибувати за кожною вимогою до суду;
зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 на два місяці обов`язок утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, а також будь-яке спілкування з іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту закінчує свою дію 11 квітня 2021 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Ухвалу направити для негайного виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, зобов`язавши негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.
Ухвала окремо від вироку суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено та проголошено 16.02.2021 року о 13.00 год.