Справа № 635/3981/20
Провадження № 1-в/635/504/2020
УХВАЛА

20 листопада 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ, ?

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник органу пробації та засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися. Засуджений та представник органу пробації надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частини першої статті 185 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 185 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі на строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 185 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
За положеннями частини третьої статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Отже, положення статті 74 КК України стосуються призначеного покарання, яке засудженим відбувається.
Разом з тим, за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України та засуджений за сукупністю злочинів (ч.1 ст.70 КК України) до одного року шести місяців позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк один рік.
Оскільки, на момент вирішення даної справи, іспитовий строк за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2019 року скінчився, а суду не надано доказів вчинення засудженим протягом іспитового строку іншого кримінального правопорушення, немає підстав для задоволення клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

В задоволенні клопотання начальника Харківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про приведення вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 12 вересня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1