печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4236/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову від 29.11.2019 старшого слідчої групи слідчого третього слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання, визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001542,-

В С Т А Н О В И В :

30.07.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 29.11.2019 старшого слідчої групи слідчого третього слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання, визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001542.

В обґрунтування скарги адвокат зазначає, що вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню як наслідок її незаконності та необґрунтованості. Лдночасно заявник просить визнати його потерпілим та визнати бездіяльність слідчого.

У судове засідання особа, що подала скарга, не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, згідно з нормами ч.ч. 1, 8 ст. 135, ч. 1 ст. 136 КПК України, про причини неявки суду не повідомлено, заяви або клопотання не подано.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення , рішення якого являється предметом оскарження у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.
Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Судовим розглядом встановлено, що 26.11.2019 в рамках кримінального провадження № 0001542 від 02.10.2019 за ч. 2 ст. 364 КК України, гр. . ОСОБА_3 подано клопотання, у якому ставиться питання про отримання інформації про обставини, які стосуються його звільнення.

Постановою від 29.11.2019 старшого слідчої групи слідчого третього слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 щодо отримання інформації про обставини, які стосуються його звільнення, в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001542

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Мотивуючи своє рішення слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0001542 розслідуються обставини щодо купівлі підпорядкованими підприємствами ДК «Укроборонпром» авіаційних запчастин можливо за завищеними цінам, що завдало інтересам держави, а в рамках вказаного кримінального провадження заявник являється свідком, що як наслідок вказує на те, що звільнення ОСОБА_3 не відноситься до обставин, що підлягають доказуванню в рамках вказаного провадження.
За встановлених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого, які викладені в постанові та вважає, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 110 КПК України.
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, стороною захисту не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання.
Разом з тим, вимога визнати ОСОБА_3 потерпілим, не підлягає задоволенню, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, враховуючи при цьому, що така вимога не узгоджується з приписами Кримінальним процесуальним кодексом України, а саме Главою 6 цього Кодексу.
Що стосується вимоги заявника, якою він просить визнати бездіяльність, то її слід залишити без задоволення, оскільки вказані вимоги не можуть бути предметом розгляду слідчого судді з мотивів зазначених вище в мотивувальній частині ухвали, а також з урахуванням приписів статті 307 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 223, 220, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 29.11.2019 старшого слідчої групи слідчого третього слідчого відділу Третього управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування військових злочинів) центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання, визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити дії в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001542.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1