Справа № 678/489/18
Провадження № 1-кп/686/571/21
03 лютого 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Летичів Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого касиром-експертом в ПТ «Ломбард Приват» ОСОБА_8 і компанія», жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,
ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним у зв`язку із призовом на військову службу у Збройні Сили України відповідно до Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році" № НОМЕР_1 від 29.03.2016 р., будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, 05 травня 2016 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що по АДРЕСА_2 , отримав повістку для призову на строкову військову службу, згідно з якою йому необхідно було прибути о 08 годині 06 червня 2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби у військовій команді НОМЕР_2 . Зміст повістки ОСОБА_7 було роз`яснено та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 335 КК України, за ухилення від призову на строкову військову службу.
Незважаючи на свою обізнаність в обов`язку прибути о 08 годині 06 червня 2016 року у ІНФОРМАЦІЯ_4 для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби у військовій команді НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від виконання свого обов`язку, передбаченого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з яким громадяни зобов`язані прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату зокрема для призову на військову службу, будучи за станом здоров`я придатним для проходження військової служби, не маючи передбачених вищевказаним Законом підстав, які б звільняли його від призову на строкову військову службу, без поважних на те причин не прибув у встановлений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки на строкову військову службу у Збройні Сили України та подальшого проходження військової служби у військовій команді НОМЕР_2 та не повідомив про причини своєї неявки, а в період з 01.06.2016 р. до 27.09.2016 р. перебував на тимчасових заробітках у республіці Польща, чим свідомо ухилився від призову на строкову військову службу.
За ухилення від призову на строкову військову службу ОСОБА_7 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 335 КК України.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він з часу навчання у школі перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в 2016 році пройшов військово-лікарську комісію, протипоказань до проходження військової служби не було. 05 травня 2016 року в приміщенні вказаного комісаріату, що по АДРЕСА_2 , він розписувався у корінці про отримання повістки, а в період з 01.06.2016 р. до 27.09.2016 р. перебував на тимчасових заробітках у республіці Польща.
Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в 2016 році на тимчасових заробітках у республіці Польща протягом близько трьох місяців підтвердила свідок ОСОБА_9 (матір обвинуваченого), що також підтверджується відомостями з бази даних «Аркан» про осіб, які перетнули державний кордон, та паспорту громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_10 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 показав, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку у комісаріаті, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на строкову військову службу, отримавши в приміщенні комісаріату, що по АДРЕСА_2 , повістку для призову в червні 2016 року на строкову військову службу, для відправки в Збройні Сили України та подальшого проходження військової служби не прибув та про причини не повідомив. Зі слів матері ОСОБА_7 останній поїхав у м. Вінницю, попав у якусь компанію та виїхав за кордон.
На обставини вручення обвинуваченому ОСОБА_7 05 травня 2016 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 повістки для призову на строкову військову службу свідок ОСОБА_10 показав під час слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі проведення цієї слідчої дії від 29.03.2018 р. та додатках до нього (фототаблицях).
Факт вручення 05 травня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_7 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 повістки для призову на строкову військову службу, згідно з якою йому необхідно було прибути о 08 годині 06 червня 2016 року у комісаріат для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби у військовій команді НОМЕР_2 , а також роз`яснення ОСОБА_7 наслідків ухилення від призову на строкову військову службу підтвердили свідки ОСОБА_11 (заступник військового комісара) та ОСОБА_12 (головний спеціаліст відділення комплектування комісаріату).
Відповідно до розписки ОСОБА_7 05 травня 2016 року одержав повістку на своє ім`я про явку на відправку у Збройні Сили України 06 червня 2016 року. Автентичність підпису ОСОБА_7 на вказаній розписці підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи № 1.1-0035:18 від 27.03.2018 р., що також підтвердив останній під час судового розгляду.
Винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується також: даними повідомлення військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 від 08.06.2016 р. начальнику Летичівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області про ухилення ОСОБА_7 від призову на строкову військову службу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України; матеріалами особової справи призовника ОСОБА_7 , зокрема його обліковою карткою, листом вивчення та карткою медичного огляду, згідно з якими ОСОБА_7 визнаний військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, призначений для проходження служби у військовій команді НОМЕР_2 ; повідомленнями ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з якими ОСОБА_7 в 2016 році на лікуванні у вказаних закладах охорони здоров`я не перебував; повідомленням Летичівського районного сектору Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про документування ОСОБА_7 01.02.2016 р. паспортом громадянина України для виїзду за кордон; речовими доказами: вищевказаними матеріалами особової справи призовника ОСОБА_7 та розпискою останнього від 05 травня 2016 року про отримання повістки про явку на відправку у Збройні Сили України 06 червня 2016 року.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п. 3 Указу Президента України "Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році" № 122/2016 від 29.03.2016 р. постановлено призвати на строкову військову службу придатних за станом здоров`я до військової служби громадян України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу: 1) у травні (починаючи з 5 травня) - червні 2016 року; 2) у жовтні - листопаді 2016 року.
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_7 при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на ухилення від призову на строкову військову службу, оскільки останній, будучи придатним за станом здоров`я до військової служби громадянином України чоловічої статі, якому до дня відправлення у військову частину виповнилося 20 років, не маючи права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу, отримавши повістку на призов та відповідно знаючи про такий, без поважних причин не з`явився до призовного пункту в строк, вказаний у повістці, виїхав з місця проживання за межі країни, тим самим свідомо не бажав виконувати передбачений ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» обов`язок захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що повістку для призову на строкову військову службу, згідно з якою йому необхідно було прибути о 08 годині 06 червня 2016 року у комісаріат для відправки в Збройні Сили України на строкову військову службу та подальшого проходження військової служби у військовій команді НОМЕР_2 , він не отримував, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними доказами по справі, зокрема розпискою ОСОБА_7 від 05 травня 2016 року про одержання ним повістки на своє ім`я про явку на відправку у Збройні Сили України 06 червня 2016 року. Підстав для оговору свідками обвинуваченого не встановлено.
Посилання захисника на розбіжності в показаннях вищевказаних свідків, які є не суттєвими, та не встановлення органом досудового розслідування врученої ОСОБА_7 повістки для призову на строкову військову службу суд також відхиляє, позаяк вони не змінюють факту вручення обвинуваченому такої повістки, що підтверджується дослідженими доказами. Не змінює факту вчинення обвинуваченим злочину посилання захисника на показання свідка ОСОБА_9 (матері обвинуваченого) про те, що їй нічого не було відомо про вручення синові ОСОБА_7 повістки для призову на строкову військову службу.
Також суд відхиляє твердження захисника про недопустимість досліджених судом письмових доказів з посиланням на їх отримання не уповноваженими на здійснення досудового розслідування слідчими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 6 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування та уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, а також здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення слідчого (групи слідчих), якою надаються конкретному слідчому (групі слідчих) повноваження, передбачені ст. 39 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.
З 08 червня 2016 року, тобто з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та відповідно початку досудового розслідування, повноваженнями щодо здійснення досудового розслідування в силу п. 6 ч. 2 ст. 39 КПК України був наділений і керівник органу досудового розслідування начальник СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 .
З урахуванням наведеного процесуальні рішення та протоколи, складені за результатами слідчих дій слідчими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , як уповноваженими слідчими на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, є допустимими доказами.
Безпідставними є доводи захисника про не вручення обвинуваченому ОСОБА_7 повідомлення про підозру, оскільки вони спростовуються як самим письмовим повідомленням про підозру від 29 березня 2018 року, так і показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 про вручення йому такого повідомлення. Разом з тим, факт вручення останньому письмового повідомлення про підозру не в день його складення, а наступного дня, не суперечить положенням ч. 1 ст. 278 КПК України, згідно з якими у випадку неможливості вручення повідомлення про підозру в день його складення, воно може бути вручено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, тобто не в день його складення.
Твердження захисника про не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо повідомлення ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 03 травня 2018 року не свідчить про недійсність такого процесуального рішення та невідповідність процесуального документу вимогам кримінального процесуального закону. Зміст письмового повідомлення ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри від 03 травня 2018 року відповідає вимогам ст. 277 КПК України, таке повідомлення вручено обвинуваченому в порядку ст. 278 цього Кодексу.
Посилання захисника на отримання слідчим особової справи призовника ОСОБА_7 , а також відомостей відносно останнього із закладів охорони здоров`я та щодо перетину ним державного кордону без дозволу слідчого судді, тобто не в порядку тимчасового доступу до документів, безпідставні, оскільки в силу положень ст. 93 КПК України сторона обвинувачення вправі збирати докази зокрема шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб документів та відомостей.
Безпідставні твердження захисника і про порушення порядку відібрання у ОСОБА_7 зразків його підпису для проведення почеркознавчої експертизи, оскільки такі відібрані в порядку ч. 1 ст. 245 КПК України за добровільної згоди обвинуваченого. Підстав для відібрання зразків підпису ОСОБА_7 згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів, як-то визначено ч. 2 ст. 245 КПК України для речей і документів, не було.
Що ж стосується зазначення в ілюстративній таблиці до висновку експерта № 1.1-0035:18 від 27.03.2018 в графі «Зображення 7, 8» прізвища ОСОБА_17 , а не ОСОБА_7 (а.с. 6 висновку), то суд розцінює цю обставину як описку, оскільки згідно з дослідницькою частиною висновку експертом проводилось порівняльне дослідження досліджуваного підпису у розписці про отримання повістки від 05.05.2016 зі зразками підпису і почерку саме ОСОБА_18 .
Твердження захисника про те, що у протоколі слідчого експерименту від 29.03.2018 р., проведеного зі свідком ОСОБА_10 , не міститься відомостей про подію кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, безпідставні, оскільки під час слідчого експерименту свідок показав на обставини вручення обвинуваченому ОСОБА_7 05 травня 2016 року в приміщенні військового комісаріату повістки для призову на строкову військову службу, тобто на невід`ємну складову відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 в ухиленні від призову на строкову військову службу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.
Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України, зокрема у випадку, якщо особа вимагає закриття справи у зв`язку з її виправданням. Тоді суд, за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись відповідною нормою матеріального права та ч. 5 ст. 74 КК України.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону №1183-VII від 08.04.2014, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України) щодо осіб, які вчинили злочин невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, встановлено 3-річний строк давності.
Враховуючи, що з дня вчинення ОСОБА_7 , який заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною, злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, минуло більше 3 років, тому останній в силу положень ст.ст. 74 ч. 5, 49 п. 2 ч. 1 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014) підлягає звільненню від покарання.
Обставин, які б свідчили про зупинення чи переривання вказаного строку, не встановлено.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: особову справу призовника на ім`я ОСОБА_7 залишити ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю; розписку ОСОБА_7 про явку 06.06.2016 р. до вказаного військового комісаріату залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення почеркознавчої експертизи в сумі 1144 грн. у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.
Враховуючи, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання, тому застосований відносно нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід скасувати.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України, від покарання за який звільнити на підставі ст.ст. 74 ч. 5, 49 п. 2 ч. 1 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази: особову справу призовника на ім`я ОСОБА_7 залишити ІНФОРМАЦІЯ_2 за належністю; розписку залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1144 грн. процесуальних витрат.
Застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: