Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5750/20
Провадження № 1-кс/644/858/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000141 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню № 0000141 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме арешту накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2018 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.08.2018 року за клопотанням старшого слідчого СВ Індустріального майора поліції ОСОБА_3 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , заборонено розпоряджатись нею шляхом відчуження у будь-який спосіб. Представник ОСОБА_5 посилається на те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано. Так, у клопотанні прокурора не наведено обставин та не надано доказів які підтверджують необхідність арешту майна. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває вже більш ніж 7 років, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлено, у тому числі і власнику майна, на яке накладено арешт, відсутні достатні докази вчинення злочину тією чи іншою особою, як і того, що арештоване майно здобуте незаконним шляхом. Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженню триває протягом тривалого часу, жодній особі про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що майно зазначене в ухвалі про арешт майна, е предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими доказами. Викладені обставини, на думку представника ОСОБА_5 свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, органом досудового слідства не наведено.

Під час судового розгляду представник ОСОБА_5 клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив арешт скасувати з підстав зазначених у клопотанні.

Слідчий ОСОБА_3 проти клопотання заперечувала, зазначивши, що наразі тривають слідчі дії, будуть призначені відповідні експертизи, необхідність в застосуванні арешту не відпала та виправдана.

Заслухавши думку заявника та слідчого, перевіривши матеріали клопотання, оцінивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000141 від 10.01.2013 року за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб. Так, згідно вказаного кримінального провадження, 30 травня 2011 року невстановлена особа, шляхом шахрайства заволоділа квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , чим заподіяло останньому значний матеріальний збиток.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.08.2018 року задоволено клопотання старшого слідчий СВ Індустріального ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 та накладено арешт на майно, а саме: на всю квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_5 , заборонено розпоряджатися нею шляхом відчуження у будь-який спосіб.

Вказана ухвала слідчого судді про накладення арешту обґрунтована ним, що є достатні підстави вважати, що вказана квартира набута у результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме шахрайства у відношенні гр. ОСОБА_6 , та на необхідно запобігти можливості відсудження вказаної квартири та розпоряджатися нею будь-яким чином. Слідчий суддя, під час розгляду клопотання про накладення арешту при йшов до висновку, що прокурором та слідчим доведені підстави накладення арешту на майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Крім того, заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В ході судового розгляду було встановлено, що доводи представника заявника фактично зводяться до оскарження ухвали слідчого судді від 13.08.2018 року про накладення арешту. При цьому заявником не доведено, що необхідність в подальшому застосуванні арешту майна відпала або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного майна. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 174, 303-308, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_1 , по кримінальному провадженню № 0000141 від 10.01.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 10 серпня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1