Вирок
Іменем України

24.07.2020 Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 , 10 вересня 2019 року о 15:00 год., керуючи автомобілем марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у крайній лівій смузі руху вулиці Кн. Ольги у місті Львові в напрямку вулиці Наукової, при проїзді ділянки дороги навпроти будинку №10, навпроти ринку «Провесень», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, порушила вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: п.п.1.5; 1.10 (в частині значень термінів «небезпека для руху» та «пішохідний перехід»); 2.3 (підпункту «б» і «д») та 18.4Ю які виразилися в тому, що вона, керуючи технічно-справним транспортним засобом, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувала на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким у сусідній правій смузі руху зупинився автомобіль, своєчасно не зменшила швидкість та не зупинилася, щоби переконатись, що на пішохідному переході немає пішоходів, натомість продовжила рух, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди наїзду керованим нею автомобілем на неповнолітнього пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час переходила дорогу вулицю Кн. Ольги, справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, в межах пішохідного переходу.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину визнала повністю та пояснила, що 10 вересня 2019 року о 15:00 год., керуючи автомобілем марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у крайній лівій смузі руху вулиці Кн. Ольги у місті Львові в напрямку вулиці Наукової, при проїзді ділянки дороги навпроти ринку «Провесень» здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в цей час переходила дорогу. Щиро кається у скоєному, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 10 вересня 2019 року близько15:00 год. переходячи дорогу на нерегульованому пішохідному переході по вул. Княгині Ольги в мЛьвові на неї був здійснений наїзд марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням обвинуваченої ОСОБА_6 . В результаті вказаного отримала травми середньої важкості. Після ДТП обвинувачена просила не викликати поліцію.

Крім повного визнання вини обвинуваченою, її винуватість стверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

випискою з карти стаціонарного хворого №5478 щодо пацієнта ОСОБА_7 , 2005 року ародження, відповідно до якої ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «МДКЛ м. Львова» з 30.06.2020 по 02.07.2020 року з діагнозом консолідований перелом лівої в/гомілкової кістки. Анамнез хвороби: побутовий вид травми; час і місце травми: ДТП 10.09.2019 року, було проведено опер. лікування МОС 2-ма шурупами. Поступила для видалення МК, надана допомога на до шпитальному етапі; транспортна іммобілізація; під загальним знечуленням проведено видалення шурупів, перев`язки;

висновком експерта №5240/5241 від 05 листопада 2019 року, відповідно до якого за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи встановлено, що на правій стороні автомобіля AUDI A4 р.н. НОМЕР_1 виявлено пошкодження, характерні для утворення при контактуванні з пішоходом; встановити трасологічними методами місце наїзду автомобіля AUDI A4 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_7 , не видалось можливим з причин відсутності необхідного для цього комплексу слідових даних, які б свідчили про це.

висновком експерта №5242/5243/5244 від 06.11.2019 року, відповідно до якого за результатами проведення авто технічної експертизи по матеріалам кримінального провадження №0002418 встановлено, що на момент огляду і дослідження робоча гальмова система автомобіля «Ауді-А4» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) знаходилась в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по зменшенню швидкості руху автомобіля та його зупинці; на момент огляду і дослідження система рульового керування представленого на дослідження автомобіля «Ауді-А4» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій по підтриманню заданого напрямку руху автомобіля та його зміні; на момент огляду і дослідження система освітлення представленого на дослідження автомобіля «Ауді-А4» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) перебувала в працездатному стані і могла забезпечити функції по освітленню дороги; оскільки гальмова система, система рульового керування та система освітлення автомобіля «Ауді-А4» (реєстраційний номерний знак якого НОМЕР_1 ) на момент огляду та дослідження були працездатними, то вирішення даних питань стосовно цих систем управління позбавлене технічного змісту;

висновком експерта №195/19 від 13.09.2019 року, відповідно до якого за результатами проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_7 встановлено, що з медичної карти стаціонарного хворого №12130/756 та при огляді потерпілої були виявлені наступні ушкодження: закритий двокісточковий перелом лівої гомілки в н/3. Вказане ушкодження могло утворитись 10 вересня 2019 року від дії виступаючих частин автомобіля, що рухався (авто наїзд), і відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості; відомостей про вміст етанолу в крові потерпілої в медичній карті стаціонарного хворого №12130/756 немає;

протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.09.2019 року, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.09.2019 року та фото-таблиці до протоколу огляду від 10.09.2019;

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених ,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а ст.65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При визначені міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, її вік, стан здоров`я те, що в неї на утриманні є малолітня дитина, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліках у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері та Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання: часткове (в розмірі 3000 грн.) відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Разом з тим, суд не бере до уваги щире розкаяння ОСОБА_6 у вчиненому, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи та з пояснень самої обвинуваченої з моменту вчинення кримінального правопорушення до сьогоднішнього дня (тобто протягом 11 місяців) вона відшкодувала 3000 грн. на лікування потерпілої, що, на думку суду, виходячи з засад розумності є не співмірним із завданою шкодою потерпілій. Вказане обвинувачена пояснила, як неспроможність матеріально допомогти потерпілій. Разом з тим, в судових дебатах обвинувачена просила міру покарання визначити у вигляді штрафу, оскільки зможе такий оплатити. Водночас, ОСОБА_6 пояснила, що фактично вже відчужила автомобіль, який належить її сім`ї, отримала за нього кошти, а перереєструвати авто на нового власника зможе тільки після закінчення розгляду справи та зняття арешту, кошти отримані від продажу автомобіля їй потрібні для власних потреб. Відвідати потерпілу під час лікування в медичному закладі також не могла, оскільки має на утриманні маленьку дитину. Вказане, на думку суду, свідчить про відсутність щирого каяття у скоєному.

Оскільки, щире розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 відсутні дані на підтвердження того, що вона поряд із відсутністю цивільного позову, намагалась будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатись від пережитого, компенсувала їй перенесені страждання, чи полегшила душевний біль.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Суд у складі колегієї суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019.

Також, суд не бере до уваги, як пом`якшуючу обставину наявність у ОСОБА_6 на утриманні батьків пенсійного віку, оскільки копія паспортів батьків ОСОБА_6 не може бути належним доказом такого утримання.

При обранні міри покарання, суд враховує те, що з усіх наявних покарань передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України до ОСОБА_6 можна застосувати лише покарання у виді штрафу, оскільки, арешт та обмеження волі не застосовуються до жінок, які мають дітей віком до 7 та 14 років відповідно, виправні роботи застосовуються за місцем роботи засудженого та не можуть бути застосовані до жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною.

Як вбачається з результатів досудової доповіді обвинуваченої ОСОБА_6 орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб).

Відтак, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді мінімального покарання, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення тобто до 01 липня 2020 року, виходячи з положень ст.5 КК України, відповідно до якої, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи) у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та даним про особу обвинуваченого.

Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання заст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.

На думку суду, обвинуваченій ОСОБА_6 є недоцільним призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами виходячи із обставин вчинення необережного злочину, а також того, що обвинувачена під час вчинення злочину не перебувала у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду від 10.09.2019 відносно ОСОБА_6 , має на малолітню дитину 2019 р.н. у зв`язку із чим потребує періодичного руху на автомобілі.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинувачену.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта в розмірі 7 222 грн. 00 коп.

Речові докази: автомобіль марки «Audi А4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1