Провадження №11-кп/801/1027/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004339 від 29.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0004339, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 16.07.2020 року до 13.09.2020 року включно.
Обвинувачений ОСОБА_6 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, змінити ухвалу Вінницького міського суду від 16.07.2020 року, доповнивши вказівкою про можливість звільнення під заставу та заставу визначити в мінімальному розмірі.
Клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги мотивовано тим, що на час звернення з апеляційною скаргою до Вінницького апеляційного суду обвинуваченим не отримано копію ухвали Вінницького міського суду від 16.07.2020 року.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивовано тим, що суд при задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необгрунтовано та безпідставно не визначив розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що під вартою він перебуває вже біля двох років, має міцні соціальні зв`язки, сімю, постійне місце проживання, жодний з ризиків передбачених ст.177 КПК України в клопотанні прокурора не доведений та не конкретизований в ухвалі суду.
ОСОБА_6 посилається на те, що суд, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, зазначив, що застава не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тобто суд керувався припущеннями, а між тим застава була раніше визначена в ухвалі слідчого судді під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які просили поновити строк на апеляційне оскарження, задоволити апеляційну скаргу, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень статті 395 КПК України апеляційна скарга подається на ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирішуючи питання про вагомість причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд виходить з положень ст.24 КПК України, якою гарантується право на оскарження процесуальних рішень та перегляд постановлених вироків судом вищої інстанції. Такі положення є складовою права особи на захист та справедливий суд.
Згідно чинного законодавства поновити процесуальний строк суд може лише з поважних причин.

Зазначена обвинуваченим ОСОБА_6 причина пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року являється поважною, оскільки відсутні докази своєчасного вручення ОСОБА_6 копії ухвали суду, що свідчить про поважність причини пропуску строку.
За таких обставин, наявні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження обвинувачений ОСОБА_6 пропустив з поважних причин.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004339, від 29.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд встановив, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.
Під час судового розгляду прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому виклав доводи щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у звязку з тим, що існують ризики, передбачені п.1, п.4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі, неодружений, тимчасово непрацюючий, без постійного джерела прибутку, відсутні стійкі соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності на шлях виправлення не став, що свідчить про антисоціальну поведінку обвинуваченого та наміри вчиняти злочини в майбутньому.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, не має постійного місця роботи, постійного законного джерела доходів, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку те, що він обвинувачується у скоєнні умисних тяжких корисливих злочинів у період непогашених судимостей, за які в разі доведення його вини йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 177, ст. 178 КПК України обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Рішення суду щодо продовження строку запобіжного заходу є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_6 , що прокурором не доведено існування ризиків не знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо можливості встановлення застави в мінімальному розмірі відповідно до вимог ст. 182 КПК України.
Відповідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 ст.183 цього Кодексу.
Розмір застави встановлюється відповідно до ст. 183 КПК України за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Розглядаючи під час судового розгляду клопотання сторони обвинувачення, щодо доцільності продовження тримання під вартою, суд повинен керуватися положеннями глави 18 КПК України і, зокрема ст. 177, ст.178, ст. 194 КПК України.
Питання застосування застави не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це питання вирішувалось при обранні запобіжного заходу.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Поновити строк на апеляційне оскарження обвинуваченому ОСОБА_6 .
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4