ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3643/17
Провадження № 1-в/210/21/21

"14" січня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Начальника Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, підполковник внутрішньої служби ОСОБА_3 стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2018 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді перебуває вище вказана справа.
В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 з 08.08.2018 року перебуває на обліку в Центрально-Міському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. ( далі Закон).
У зв`язку з викладеним необхідно вирішити питання про приведення вироку до вимог закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання.

Учасники судового засідання до зали суду не з`явились.

У зв`язку з неявкою всіх учасників судового засідання фіксація судового засідання технічними засобами не відбувалась.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до наступних висновків.

Так, встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у вигляді у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від. 12.09.2017 року даного менш суворого визначити остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком у 3 (три) роки, якщо він протягом вказаного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII.

Вказаним Законом внесені зміни до частини 1 статті 309 КК України, якими встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно частин 1, 3 статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки вищезазначені зміни пом`якшують кримінальну відповідальність, вони мають зворотну дію в часі.

Частина 3 статті 74 КК України визначає, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною 1 статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, суд під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Як слідує із подання органу пробації, його подано до суду на підставі пункту 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому. При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженому ОСОБА_4 призначене покарання. Відтак подання не містить і мотивів з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з резолютивної частини вироку ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків.

При цьому, покарання згідно вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу є більш суворим та затверджене шляхом підписання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право в межах встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Суд здійснюючи розгляд таких клопотань, має чітко відмежовувати невиконання угоди (ч.1 ст.476 КПК України), яке тягне за собою скасування вироку, постановленого на підставі угоди, від умисного невиконання угоди (ч. 5 ст.476 КПК України), яке, окрім скасування вироку, є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Невиконання угоди, передбачене ч.1 ст.476 КПК України, має місце, коли особа, засуджена на її підставі, не ухиляється від її виконання, а не має (чи втрачає) реальну (фактичну, об`єктивну) можливість виконати взяті на себе зобов`язання. Тобто в цих випадках під час укладання угоди особа, засуджена на її підставі, або помилково вважала, що має реальну можливість виконати покладені на неї угодою і взяті на себе зобов`язання (наприклад, помилково вважала, що її родичі матеріально допоможуть їй відшкодувати спричинені збитки), або вже після укладення такої угоди втратила можливість її виконати (наприклад, унаслідок стихійного лиха були знищені наявні в неї кошти, за рахунок яких вона мала намір усунути спричинену шкоду).

Під умисним невиконанням угоди (ч.5 ст. 476 КПК України) слід розуміти випадки, коли особа, засуджена на її підставі, хоча і має реальну можливість виконати її умови (взяті на себе зобов`язання), але цілком свідомо (бажаючи цього, тобто діючи з прямим умислом) здійснює певні зусилля, спрямовані на ухилення від виконання цих зобов`язань (наприклад, приховує кошти, які повинна була перерахувати на користь потерпілого тощо). Саме в таких випадках особа має притягуватися до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

За вищевикладених обставин, суд не вбачає можливості привести вказаний вирок у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», зважаючи на ту обставину, що покарання призначено шляхом поглинання більш суворого даним менш суворого, оскільки покарання призначене шляхом затвердження угоди про визнання винуватості, а отже суддоходить до висновку, що в даному випадку підстави для задоволення подання відсутні.

На підставі та керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Начальника Центрально-Міського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, підполковник внутрішньої служби ОСОБА_3 стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про приведення вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.05.2018 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1