Справа № 946/882/20
Провадження № 1-кс/946/318/20
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

27 серпня 2020 року слідча суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого у відповідності до ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть клопотання

1.1. 13.02.2020 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області звернувся старший слідчий СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 . Одночасно, з вищезазначеним клопотанням слідчий подав клопотання про застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

1.2. В обґрунтування клопотання слідчий СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування № 0000230 від 09.02.2020 року, згідно яких 09.02.2020 року приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Транспортників, 35-а, біля бару «Zeytun», побачив мало відомого йому ОСОБА_8 , з яким на підставі неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих правил поведінки і моралі у громадських місцях, розуміючи що він знаходиться у громадському місці, прагнучи та бажаючи показати свою зневагу до встановленого громадського порядку, а також протиставити себе йому й самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, поєднуючи свої дії із застосуванням заздалегідь заготовленої вогнепальної зброї, спорядженої патронами з кулями травматичної дії, здійснив у бік ОСОБА_8 один постріл, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення шиї, внаслідок чого потерпілого ОСОБА_8 госпіталізовано до травматологічного відділення Ізмаїльської міської центральної лікарні.

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України.

1.4. 11.02.2020 року ОСОБА_6 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

1.5. 14.02.2020 року ухвалою слідчої судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1.6.17.02.2020 року постановою слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 оголошено в розшук та зупинено досудове розслідування.
1.7. 27.08.2020 року постановою слідчої СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області відновлено досудове розслідування.

1.8. 27.08.2020 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру від 11.02.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

1.9. Підставою для винесення клопотання стало те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, переховувався від органів досудового розслідування, а тому є підстави вважати, що він, знаходячись на волі, може знову переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та/або потерпілого, та також вчинити новий злочин.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. Додатково прокурор пояснив, що ОСОБА_6 було відомо про наявність кримінального провадження відносно нього, оскільки як вбачається з пояснень його батьків, місцезнаходження сина їм невідомо, мобільний телефон відключений. Органом досудового розслідування вживалися заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , однак всі вони виявилися безрезультатними. Вважав, що підозрюваний навмисно очікував закінчення дії ухвали слідчої судді про надання дозволу на затримання з метою приводу для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також вважав, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу не надає оцінку доказам винуватості або невинуватості підозрюваного. Досудове розслідування на даний час триває, докази ще будуть збиратися.

2.3. Захисник заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, просила обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що заявлені ризики, а також обґрунтованість підозри її підзахисного органом досудового розслідування не доведені. Так, під час огляду місця події не було виявлено та вилучено вогнепальну зброю; висновком експерта, з якого б вбачалося, що потерпілому було завдано вогнепальне поранення, підозра не обґрунтовується. Звернула увагу, що ОСОБА_6 не було відомо про наявність кримінального провадження відносно нього. Повернувшись 24.08.2020 року із заробітків і дізнавшись про оголошення розшуку, її підзахисний відразу 25.08.2020 року звернувся до відділу поліції та суду із заявами, в яких просив повідомити про наявність кримінального провадження відносно нього та призначені судові засідання. Протягом півроку, що минули з часу інкримінованого злочину, він працював за наймом в м. Києві на будівництві. Батьки про те, що його розшукують компетентні органи не повідомляли. Дійсно, батьком підозрюваного з нею було укладено договір про надання правової допомоги, але, на її думку, ототожнення захисника із клієнтом є порушенням прав захисника. Крім того, у задоволенні клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження їй було відмовлено постановою слідчого. Дія ухвали про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 закінчилася 13.08.2020 року і до сьогоднішнього часу сторона обвинувачення із повторним клопотанням не зверталася. Поросила врахувати при обрані запобіжного заходу наявність у підозрюваного постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків (батьків-пенсіонерів; співмешканки, яка є інвалідом третьої групи; двох малолітніх дочок, відносно однієї з яких наразі вирішуються питання про усиновлення), відсутність судимості.

2.4. Підозрюваний підтримав захисника, пояснивши, що вину у вчинені кримінального правопорушення не визнає. Просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки він не знав про наявність кримінального провадження відносно нього, оскільки виїжджав за межі Одеської області. Наміру переховуватися у нього не було.

ІІІ. Кримінальне процесуальне законодавство (КПК України)

Стаття 176. Загальні положення про запобіжні заходи
[…] 3. Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Стаття 177. Мета і підстави застосування запобіжних заходів
1. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Стаття 182. Застава
[…] 4. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
5. Розмір застави визначається у таких межах:
[…] 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб […].

Стаття 183. Тримання під вартою

1. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
2. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:
5) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років […].

Стаття 194. Застосування запобіжного заходу
1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
[…] 4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, […] обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
5. Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду […], а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом […];
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну […].

ІV. Оцінка слідчої судді

(А) Загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини

(І) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

4.1. Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття «обґрунтована підозра» відповідно до мети підпункту «с» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю «обґрунтоване обвинувачення» й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття «обґрунтована підозра» і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.1990 р. у справі «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

4.2. Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

4.3. Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства», від 16.10.2001 р. «О`Хара проти Сполученого Королівства»).

4.4. Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.

4.5. Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, що стверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.8); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.02.2020 року (а.с. 9.); протоколом огляду предмета від 12.02.2020 року (а.с.16); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.02.2020 року (а.с.12-15).

(ІІ) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

4.6. У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених пп.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

4.7. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

4.8. У справі «Смирнов проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».

4.9. Щодо ризиків у цьому кримінальному провадженні, то із заявлених слідчим і прокурором ризиків на увагу заслуговує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого відповідно до ч.4 ст.296 КК України, у тому числі, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до семи років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику втечі, який однак повинен оцінюватися у світлі наведених у п.4.8 факторів. Тому слідча суддя, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , у сукупності з такими обставинами, як відсутність протягом тривалого часу за місцем реєстрації, відключення телефону та неповідомлення батькам про роботу в м. Києві, а також оформлення народження дитини в цей період зі слів матері.

4.10. Аргументи слідчого і прокурора про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вбачаються також досить переконливими, адже ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

4.11. Разом з тим, доводи слідчого про те, що підозрюваний може впливати на потерпілого і свідків, на думку слідчої судді, є необґрунтованими, оскільки потерпілий та свідки були допитані по обставинам кримінального правопорушення, будь-яких протиріч в їх показаннях немає. Крім того, жодних даних про те, що протягом півроку, що минули з часу вчинення кримінального правопорушення, підозрюваним вчинялися будь-які дії (погрози, насильство і т.і.) з метою зміни потерпілим або свідками показань матеріали клопотання не містить; про вказані обставини ані слідчий, ані прокурор слідчого суддю не повідомляли.

4.12. Вказані обставини у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати наявними ризики, передбачені пунктами 1 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які вказує слідчий та прокурор.
(ІІІ) Щодо нерелеватного посилання на практику ЄСПЛ
4.13. Слідча суддя не може залишити поза увагою ту обставину, що обґрунтовуючи своє клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, слідчий, за погодженням з прокурором, посилається на начебто таку практику ЄСПЛ, за якою вирішуючи питання про обмеження свободи людини національні суди мають «забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та свобод».
4.14. З цього контексту можна зрозуміти, що начебто ЄСПЛ вимагає більш суворого ставлення до підозрюваного з посиланням на суспільні інтереси, вважаючи, що цінності суспільства протиставляються правам підозрюваного.
4.15. Насправді як вбачається з рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, на яке слідчий посилається у клопотанні, Суд визнав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. При виняткових обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення громадського порядку внаслідок вчинення злочину.
Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить громадський порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою. Попереднє ув`язнення не повинно передрішати покарання у вигляді позбавлення волі, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
4.16. Таким чином зміст висловлювань ЄСПЛ в контексті рішень щодо обмеження свободи спотворений до протилежного. Якщо ЄСПЛ вимагає більшої суворості в оцінці посягань на права людини, оскільки права людини є цінністю в демократичному суспільстві, то в клопотанні слідчого права людини (підозрюваного) й цінності суспільства протиставлені одне одному, а посилання на викривлене розуміння рішень ЄСПЛ наводиться для того, щоб обґрунтувати більше обмеження права людини на свободу, що є недопустимим.
(ІV) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.17. Враховуючи відомості про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має постійне місце реєстрації і проживання за місцем знаходження органу досудового розслідування (а.с.40 (зворот), міцні соціальні зв`язки (має батьків-пенсіонерів (а.с.39, 40), співмешканку, спільно з якою виховує двох малолітніх дітей (а.с.41-43), не має судимості у відповідності до ст.89 КК України (а.с.10), а також зважаючи проведення допиту потерпілого, а також частини свідків, слідча суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах застосування виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, а тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які, на думку слідчої судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

V. Висновок слідчої судді

5.1. За вказаних обставин, слідча суддя дійшла висновку, що слідчим та прокурором не доведено наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України, що виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

1. У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

2. Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.10.2020 року.

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії досудового розслідування кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;
- уникати від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні №0000230 від 09.02.2020 року;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (у разі їх наявності).
4. Встановити строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків до 25.10.2020 року.

5. Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
6. Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
7. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це старшого слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

8. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
9. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.
10. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідча суддя: ОСОБА_1