У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000082 слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням з заступником начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором - заступником начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , лідер злочинної організованої групи осіб, з відповідним розподілом функцій та обов`язків між ними, яка здійснює протиправну діяльність, пов`язану з незаконним обігом наркотиків на території Закарпатської області, а саме організацію та здійснення контрабанди, зберігання, виготовлення в лабораторних умовах, з метою подальшого незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин на території регіону.
Так, вищезазначені свої дії ОСОБА_5 погоджує з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сприяють у його протиправній діяльності. Дані особи надають ОСОБА_5 вказівки та поінформовані щодо незаконного обігу наркотиків на території області.
Понзель 0.1. перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_9 , який координує злочинні дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Указані особи періодично використовують в якості водіїв для перевезення наркотиків по регіону ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з метою незаконного збуту наркотичних засобів на території Мукачівського району та можуть зберігати їх на території приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Про це
ОСОБА_5 та вищезгадані наближені до нього особи обізнані та отримують від зазначеного злочинного виду діяльності грошові кошти у великих розмірах.
Щоб запобігти фактам документування протиправної діяльності ОСОБА_5 , за неправомірну вигоду, заручився підтримкою співробітників ГУ НП України в Закарпатській області, а саме ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які інформують ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стосовно будь-яких фактів уваги до їхньої протиправної діяльності з боку правоохоронних органів і саботують діяльність органів ГУ НП України в Закарпатській області.
Особами, які виконують функцію дилерів наркотичних засобів та на пряму сприяють ОСОБА_5 у незаконному збуті наркотиків на території Закарпатської області, є ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .
Слідчий зазначає, що вищезазначені особи отримують наркотичні засоби безпосередньо від ОСОБА_5 і після реалізації наркотиків здійснюють готівковий розрахунок з ним та замовляють чергову партію наркотиків відштовхуючись від попиту та замовлень.
Зокрема, вищезазначені дилери, за погодженням з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залучають до протиправних дій ОСОБА_27 ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , яким вони безпосередньо надають наркотики. Так до кола їх обов`язків входить розмішування наркотичних засобів, з метою збільшити об`єми, їх зберігання та збут.
Слідчий зазначає, що 17.09.2019 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем розташування автомийки, гр. ОСОБА_44 з власного портмоне добровільно видав грошові кошти в сумі 1796 гривень, мобільний телефон марки «SAMSUNG», мобільний телефон марки «NOKIA», шприц з речовиною невідомого походження.
У зв`язку із тим, що наведені вище речі та документи вилучені без рішення суду, однак необхідність їх вилучення була зумовлена тим, що дані речі являються засобами та знаряддями вчинення злочину, оскільки на них збереглись відомості, які в подальшому нададуть органу досудового розслідування встановити обставини кримінального провадження.
Приймаючи до уваги викладене та те, що вилучені під час проведення обшуків речі і предмета, можуть являються речовими доказами, оскільки є знаряддями та засобами вчинення кримінальних правопорушень і відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК України, у зв`язку із чим слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
В судове засідання слідчий не зявився, надав суду заяву відповідно до якої просив суд провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі підтримуючи клопотання. Крім того надав суду рапорт відповідно до якого зазначив, що органом досудового розслідування повідомлено сторони (учасників процесу) про розгляд клопотання про арешт майна.
Власник майна в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рапортом слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 29.03.2019 року внесені до ЄРДР за № 0000082, попередня правова кваліфікація ч.1,2 ст. 307 КК України.
17.09.2019 під час проведення обшуку на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем розташування автомийки, гр. ОСОБА_44 з власного портмоне добровільно видав грошові кошти в сумі 1796 гривень, мобільний телефон марки «SAMSUNG», мобільний телефон марки «NOKIA», шприц з речовиною невідомого походження.
Постановою слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_45 у вказаному кримінальному провадженні, вилучені у ході обшуку 17.09.2019 року речі визнано речовим доказом.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванняпризведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим доведено, що тимчасово вилучені 17.09.2019 року в ході обшуку грошові кошти в сумі 1796 гривень, мобільний телефон марки «SAMSUNG», мобільний телефон марки «NOKIA», шприц з речовиною невідомого походження мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000082 від 29.03.2019 року та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту та конкретизовано підстави та мета накладення на нього арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою забезпечення кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000082 слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором заступником начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на майно вилучене у гр. ОСОБА_46 за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:
-грошові кошти в сумі 1796 гривень;
-мобільний телефон марки «SAMSUNG»;
-мобільний телефон марки «NOKIA»;
-шприц з речовиною невідомого походження.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1