Ухвала
іменем України

8 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 757/24949/19-к
провадження № 51-4211ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 16 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
Встановлені обставини
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ухвалою від 22 листопада

2019 року відмовив ОСОБА_4 у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у не внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Київський апеляційний суд ухвалою від 16 липня 2020 року на підставі п. 4 ч. 3

ст. 399 КПК повернув ОСОБА_4 апеляційну скаргу на зазначене рішення слідчого судді, оскільки апеляційну скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження та без клопотання про поновлення такого строку.
Суть питання
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону

і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд усупереч ч. 3 ст. 395 КПК належним чином не перевірив, коли заявник отримав копію ухвали слідчого судді, а також безпідставно поклав тягар доказування цього факту на ОСОБА_4 , що, на думку скаржника, призвело до постановлення судом апеляційної інстанції необгрунтованого рішення.

Мотиви Верховного Суду
З положень ч. 1 ст. 116 КПК вбачається, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою, якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Згідно зі ст. 115 КПК при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні,

а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно з ч. 3 ст. 395 КПК для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує,

в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
З копії ухвали апеляційного суду вбачається, що 13 липня 2020 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Як установлено судом апеляційної інстанції, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді скаржник отримав 26 червня 2020 року. Таким чином, відповідно до ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 22 листопада 2019 року для ОСОБА_4 сплинув 2 липня 2020 року,

а висновок апеляційного суду про те, що заявник пропустив установлений законом п`ятиденний строк є обґрунтованим.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, оскільки згідно змісту касаційної скарги та долучених до неї апеляційної скарги й ухвали слідчого судді від 22 листопада 2019 року, в яких ОСОБА_4 указує на те,

що отримав копію цього судового рішення саме 26 червня 2020 року, про що залишив на ньому розписку зі своїм підписом.
Крім того, згідно з інформацією про рух кореспонденції від засуджених, наданою Державною установою «Замкова виправна колонія (№ 58)» на запит Верховного Суду, листи для відправки до Київського апеляційного суду ОСОБА_5 передавав 2, 6, 13, 17, 27 та 28 липня 2020 року, тобто поза межами встановленого ст. 395 КПК строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Положеннями кримінального процесуального закону не передбачено права суду апеляційної інстанції вирішувати питання поновлення пропущеного строку за власної ініціативи без відповідної заяви заінтересованої особи.
З урахуванням викладеного, посилання ОСОБА_4 на незаконність ухвали апеляційного суду є безпідставними. Апеляційний суд правильно повернув апеляційну скаргу відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Порушень прав ОСОБА_5 на доступ до правосуддя Верховний Суд

не вбачає, у зв`язку з чим вважає ухвалу апеляційного суду такою, що відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги ОСОБА_5 , копії оскаржуваного судового рішення та інших документів убачається, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано повернув апеляційну скаргу ОСОБА_5
на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3