Єдиний унікальний номер 448/1329/20
Провадження № 1-кп/448/230/20
В И Р О К

Іменем України

18.11.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 09.07.2020р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сальян Азербайджанської Республіки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , азербайджанця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи порядок перетину державного кордону України та незаконність його перетинання поза пунктами пропуску, за попередньою змовою групою осіб разом із громадянами Турецької Республіки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою сприяння організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усунення перешкод, 18.06.2020 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, разом із ОСОБА_6 зустрів громадян Сирійської Арабської Республіки (далі САР) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які прибули у місто Львів в кузові вантажного автомобіля та в подальшому, після їх поселення, періодично приносив їм продукти харчування у помешкання, в яких вони проживали, зокрема за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, в ході розмови щодо безпосередньої організації незаконного переправлення вищевказаних громадян САР через державний кордон України, яка мала місце 15.07.2020 року, приблизно о 12 год. 30 хв., у приміщенні кафе «Язиката Теща», на якій були присутні ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , останній приймав активну участь в обговоренні організації вищевказаних протиправних дій, надавав поради і вказівки, шляхом перекладу суті розмови іншим співрозмовникам, надавав засоби та усував перешкоди в організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України в Республіку Польща.

У подальшому, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон, 16.07.2020, приблизно о 21 год. 30 хв. громадянин Турецької Республіки ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м.Львів, вул.Коперника, 10, посадив громадян САР, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в автомобіль таксі, який мав доставити їх у прикордонний район та оплатив за вказані послуги водію таксі грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Того ж дня, приблизно о 23 год. 15 хв. вищевказаний автомобіль таксі доставив трьох громадян САР з міста Львова на околицю с.Буців, що на території Мостиського району Львівської області, після чого останні самостійно, згідно інструкцій ОСОБА_6 , попрямували в напрямку лінії державного кордону, де повинні були зустрітися з ОСОБА_11 , який у свою чергу мав їх незаконно перевести через державний кордон України в Республіку Польща та доставити у м.Люблін Республіки Польща.

Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 23 год. 30 хв., прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на ділянці ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 на відстані 300 метрів від прикордонного знаку 514 лінії державного кордону України з Республікою Польща, що на території Мостиського району Львівської області, було затримано громадян Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які прямували до лінії державного кордону з метою його незаконного перетину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.332 КК України - сприяння організації незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб.

30.10.2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_15 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора групи прокурорів у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.332 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні, співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчиненого ним кримінального правопорушення. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, котрий позитивно характеризується за місцем реєстрації, вперше притягається до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і наслідків вчинення злочину у кримінальному провадженні, а саме те, що відсутній потерпілий і вчиненим обвинуваченим злочином завдана шкода лише державним та суспільним інтересам, що в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчить про наявність підстав для призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.

Прокурор ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином. Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно. У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

Пунктами 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (із змінами і доповненнями) роз`яснено судам, що відповідно до ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Санкцією ч.2 ст. 332 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, підставою для призначення якого є те, що під час вчинення злочину особа повинна обіймати певну посаду або займатися певною діяльністю, право на зайняття якою вона отримала в установленому законом порядку.

Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, на час вчинення злочину ОСОБА_3 не обіймав посад та не займався діяльністю, пов`язаною із вчиненням злочину, а тому вказане додаткове покарання застосуванню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 30.10.2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_15 , та ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік 6 місяців із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.07.2020 року накладено арешт на вилучені в ході огляду місця події предмети та документи, а саме: один туристичний рюкзак чорного кольору; поліетиленова накидка від дощу фіолетового кольору; поліетиленова накидка від дощу зеленого кольору; чоловіча футболка червоного кольору; чоловічі брюки бежевого кольору; один рюкзак синього кольору, в якому знаходились наступні предмети: жіночі штани чорного кольору з декоративним малюнком; жіночий шарф рожевого кольору; мобільний телефон марки «Alcatel» модель «5024D», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель «A1549», ІМЕІ № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-G530FQ», ІМЕІ № НОМЕР_4 .

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно,- відсутні.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме:

1) картонне упакування та пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Vodafone», s/n НОМЕР_5 ; пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», s/n НОМЕР_6 ; пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Lycamobile», s/n НОМЕР_7 ; мобільний телефон торгової марки Samsung модель SM-G960F/DS IMEI1№ НОМЕР_8 , IMEI2№ НОМЕР_9 , з двома сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Vodafone», які знаходяться на зберіганні у слідчому відділі УСБУ у Львівській області - повернути законному володільцю, тобто обвинуваченому ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;

2) один туристичний рюкзак чорного кольору; поліетиленова накидка від дощу фіолетового кольору; поліетиленова накидка від дощу зеленого кольору; чоловіча футболка червоного кольору; чоловічі брюки бежевого кольору; один рюкзак синього кольору, в якому знаходились наступні предмети: жіночі штани чорного кольору з декоративним малюнком; жіночий шарф рожевого кольору; мобільний телефон марки «Alcatel» модель «5024D», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель «A1549», ІМЕІ № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-G530FQ», ІМЕІ № НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні у слідчому відділі УСБУ у Львівській області - конфіскувати.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, суд виходить з наступного.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 21.10.2020р. ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 22.00 год. до 07.00 год. строком на 2 (два) місяці за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_2 . Строк дії ухвали встановлено до 21.12.2020р. включно.

У відповідності до ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим кодексом.

Зі змісту ч.3 ст.315 КПК України відомо, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, узгодженого сторонами угоди, умови якої передбачають звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладення на нього відповідних обов`язків, та враховуючи думку сторін кримінального провадження, які просять скасувати обраний запобіжний захід обвинуваченому у виді домашнього арешту, оскільки відпала необхідність у застосуванні такого, а тому, суд вважає за можливе скасувати обраний на стадії досудового розслідування запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підстав для обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000060 від 09.07.2020 укладену 30.10.2020 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Львівської обласної прокуратури ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.332 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.07.2020 року на: один туристичний рюкзак чорного кольору; поліетиленова накидка від дощу фіолетового кольору; поліетиленова накидка від дощу зеленого кольору; чоловіча футболка червоного кольору; чоловічі брюки бежевого кольору; один рюкзак синього кольору, в якому знаходились наступні предмети: жіночі штани чорного кольору з декоративним малюнком; жіночий шарф рожевого кольору; мобільний телефон марки «Alcatel» модель «5024D», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель «A1549», ІМЕІ № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-G530FQ», ІМЕІ № НОМЕР_4 , - скасувати.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 17.07.2020 року, відносно ОСОБА_3 - скасувати.

Речові докази: 1) картонне упакування та пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Vodafone», s/n НОМЕР_5 ; пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», s/n НОМЕР_6 ; пластмасовий тримач для сім-карти оператора мобільного зв`язку «Lycamobile», s/n НОМЕР_7 ; мобільний телефон торгової марки Samsung модель SM-G960F/DS IMEI1№ НОМЕР_8 , IMEI2№ НОМЕР_9 , з двома сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Vodafone», які знаходяться на зберіганні у слідчому відділі УСБУ у Львівській області - повернути законному володільцю, тобто ОСОБА_3 ;

2) один туристичний рюкзак чорного кольору; поліетиленова накидка від дощу фіолетового кольору; поліетиленова накидка від дощу зеленого кольору; чоловіча футболка червоного кольору; чоловічі брюки бежевого кольору; один рюкзак синього кольору, в якому знаходились наступні предмети: жіночі штани чорного кольору з декоративним малюнком; жіночий шарф рожевого кольору; мобільний телефон марки «Alcatel» модель «5024D», ІМЕІ № НОМЕР_1 , ІМЕІ № НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Iphone» модель «A1549», ІМЕІ № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Samsung» модель «SM-G530FQ», ІМЕІ № НОМЕР_4 , які знаходяться на зберіганні у слідчому відділі УСБУ у Львівській області, - конфіскувати.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1