Провадження № 11-кп/4820/348/20
Справа № 671/2590/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.126 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
судді - доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 29 жовтня 2018 року, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, українку, уродженку с. Іване-Пусте Борщівського району Тернопільської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , неодружену, на утриманні одна неповнолітня дитина, з вищою освітою, працює менеджером (експерт з продажу) в магазині «Гудок», раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Речовий доказ по справі: зошит для робіт з української мови учня 3-В класу Волочиської НВК ОСОБА_9 - постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду, 26 вересня 2018 року в період часу з 09 год. 00 хв. по 09 год. 40 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в кабінеті 3-В класу Волочиського навчально-виховного комплексу, розташованого за адресою: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Починка, 2, в ході навчального процесу, під час ведення уроку української мови підійшла до учня зазначеного класу ОСОБА_10 , після чого, через малозначний привід, будучи агресивно налаштованою стосовно останнього, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на його побиття, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді можливого заподіяння тілесних ушкоджень малолітній особі та свідомо припускаючи їх настання, нанесла один удар зовнішньою поверхнею долоні правої руки в обличчя малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , заподіявши останньому фізичного болю, що не спричинило тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Вказують, що обвинувачена не завдавала потерпілому тілесних ушкоджень. Звертає увагу, що в основу обвинувального вироку покладені покази малолітні свідків, які, на їх думку, були непослідовні, неправдиві, завчені та надумані. Матеріали провадження містять висновок судово-медичного експерта, огляд проведений після вказаних подій, згідно якого відсутні будь-які пошкодження на тілі потерпілого та потерпілий в ході проведення медичного огляду експертом не висловлював скарги ушкодження в ділянці голови чи носа, а також болю в ділянці носа. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції, стороною обвинувачення було змінене обвинувачення, і в порушення вимог ст. 338 КПК України обвинувальний акт не був вручений усім учасникам провадження ,зокрема потерпілому, який був відсутність без поважних причин.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

До початку розгляду кримінального провадження захисник ОСОБА_7 подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, яке в судовому засіданні підтримала обвинувачена ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, а також просять закрити провадження та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України на підставі п. 1 ч 1 ст. 49 КК України, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає до закриття, а обвинувачена - звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у законі строки, які диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину і протягом цих строків особа не вчинила нового злочину та не ухилялася від досудового слідства або суду.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України із змінами від 01 липня 2020 року кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України зі змінами від 01 липня 2020 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За змістом ст. 49 КК України закінчення строків давності є безумовною та імперативною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальний проступок у вересні 2018 року і з цього часу минуло більше двох років, протягом яких, остання не ухилялася від слідства і суду та не вчинила нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання обвинуваченої і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відтак, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 закриттю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.284 407, 417, 418, 419 КПК України, ст.49 КК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

На підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок Волочиського районного суду від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді