Справа №155/944/20
Провадження №1-кп/155/180/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаного кримінального провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Губин Перший Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває одна малолітня особа, непрацюючого, згідно з ст.89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 22 квітня 2020 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, з метою крадіжки чужого майна проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом, шляхом відкриття вхідних дверей проник в приміщення домоволодіння та викрав мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А319» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 900 (дев`ятсот) гривень та музичну колонку марки «JBL XTREME 2 mini» вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №299 від 28 квітня 2020 року становить 304 (триста чотири) гривні 58 (п`ятдесят вісім) копійок, які належать ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 1204 (одна тисяча двісті чотири) гривні 58 (п`ятдесят вісім) копійок.
Також, ОСОБА_5 в кінці червня 2020 року, в проміжок часу між 10 годиною 00 хвилин та 12 годиною 00 хвилин, з метою крадіжки чужого майна, проник на території домоволодіння ОСОБА_4 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 та, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, користуючись тим, що його дії не будуть помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, шляхом зриву металевої скоби із замком з дверної рами, відкрив вхідні двері та проник в приміщення домоволодіння, звідки із кишені пальто викрав грошові кошти в сумі 300 (триста) гривень купюрами номіналом по 100 (сто) гривень, належні ОСОБА_4 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 300 (триста) гривень.
Крім цього, ОСОБА_5 , 05 липня 2020 року в післяобідню пору доби, з метою крадіжки чужого майна, прийшов до будинку своєї баби ОСОБА_7 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 та, керуючись прямим умислом на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, користуючись тим, що його дії не будуть помічені іншими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень купюрами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, належні ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та показав, що за вказаних обставин місця і часу, викрав чуже майно. Суму завданих збитків не заперечує, у вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що на даний час будь-яких претензій до обвинуваченого не має, завдана їх матеріальна шкода повністю відшкодована. Просила суворо не карати обвинуваченого.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали письмові заяви в яких просили розгляд даного кримінального провадження проводити у їхню відсутність, претензій ані морального, ані матеріального характеру до обвинуваченого не мають, просили суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, що наведені в обвинувальних актах, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши положення ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому вказаною статтею Кодексу, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочинів повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальних актах та матеріалах об`єднаного кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в житло, (по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_6 ) і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.
Також, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в житло, (по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_4 ) і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно (по епізоду крадіжки майна у ОСОБА_7 ) і кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів та тяжких, дані про її особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
До обставин, які, відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.
До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд бере до уваги те, що він хоча й не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак судимість погашена, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання, на утриманні має одну малолітню дитину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, завдані збитки повністю відшкодував, потерпілі просять його суворо не карати, інші конкретні обставини справи, зокрема його поведінку в суді.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, в межах санкцій частин статей, за якими він засуджується ближче до мінімальних та на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільняє його від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки із покладенням на нього обов`язків, згідно з ст.76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
У відповідності до вимог ст.ст.100, 124 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Цивільний позов в справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання:
за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази по справі, зокрема, портативну колонку марки «JBL XTREME 2 mini», мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А319», коробку для мобільного телефону та товарний чек, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Горохівського ВП ГУНП у Волинській області повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.
На вирок суду може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду шляхом її подачі через Горохівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий