Справа №345/2299/20
Провадження № 1-кс/345/1232/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2020 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна, суд -

встановив:
що до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Клопотання мотивоване тим, що корисні копалини, такі, як галька, гравій, пісок не визнаються предметом злочину за ч. 2 ст. 240 КК України, так як є корисними копалинами місцевого значення. Згідно відповіді № 287 від 13.07.2020 р. річка Луква не відноситься до заповідного фонду України, ландшафтного заказника місцевого значення з водоохоронною смугою вздовж берегів і, тому відбір гравію здійснювався за межами природоохоронної зони, де сільська рада зобов`язана забезпечити проїзд комунальними дорогами: швидкої допомоги, пожежної охорони, поліції, що підтверджується викопіюванням з генерального плану та рішення Калуської районної ради від 27.12.2018 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) межі села Боднарів Боднарівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області». Також, 03.07.2020 р. сільським головою було надано розпорядження «про заходи та усунення наслідків повені» і він погодився господарським способом за допомогою власного трактора та причепа ліквідувати наслідки негоди. Необхідність проведення часткового ремонту дороги по вул. Зарічна в с. Боднарів на якій він і проживає підтверджується актом обстеження від 03.07.2020 р. та поясненнями з підписами жителів села. Також вважає, що у даному кримінальному провадженні знаряддями видобування були чотири лопати, які визнані речовими даказами, однак не трактор та причеп. Оскільки, ОСОБА_3 позбавлений можливості використовувати своє майно за призначенням, а до цього часу йому не вручено вмотивованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України, тому просив клопотання задоволити та скасувати арешт на трактор колісний МТЗ-52, р.н. НОМЕР_1 з причепом без номерів та повернути його володільцю ОСОБА_3 та повернути йому свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 на трактор колісний МТЗ-52, р.н. НОМЕР_1 , видане 14.01.2019 р. ГУ Держродспоживслужба в Івано-Франківській області на ОСОБА_3 .

Адвокат ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав.

Представник СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України необхідно задоволити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 1 Протоколу N 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі "Броньовський (Broniowski) проти Польші" від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Отже, відповідно до наведених положень Конвенції, позбавлення майна в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, є допустимим.

Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» (Sporrongand L nnroth v. Sweden) від 23.09.1982 р., заяви № 7151/75, № 7152/75, встановив, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує «легітимну мету» в суспільних інтересах, а втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, ЄСПЛ звернув увагу на те, що у процесі вирішення питання виправданості такого втручання необхідно підтримувати «справедливу рівновагу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз вищевказаного положення КПК України свідчить про те, що підставою для скасування арешту майна є необґрунтованість його накладення або відсутність подальшої необхідності в його застосуванні.

Судом встановлено, що власником колісного трактора МТЗ-52, р.н. НОМЕР_1 з причіпом без номерів є ОСОБА_3 . Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу належить також ОСОБА_3 .

Згідно ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.07.2020 р. на даний трактор з причіпом та на свідоцтво про його реєстрацію накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Станом на даний час ОСОБА_3 не вручено вмотивованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, однак кримінальне провадження № 0000694 перебуває на стадії досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що на даний час немає необхідності у арешті трактора з причіпом в частині позбавлення права на користування та розпорядження, отже, клопотання в цій частині слід задоволити.
Водночас, постанова про визнання речовими доказами вказаного вище майна є чинною і заявником не оскаржувалась, тому у скасуванні арешту на вищевказані трактор з причіпом в частині відчуження, слід відмовити.

Щодо вимог заявника повернути ОСОБА_3 свідоцтво про реєстрацію колісного трактора МТЗ-52, р.н. НОМЕР_1 , яке видане 14.01.2019 р. ГУ Держродспоживслужба в Івано-Франківській області на ОСОБА_3 та вищевказані трактор з причіпом., слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 174 КПК України, визначено повноваження слідчого судді щодо скасування арешту майна, однак вказаною нормою не регламентовано право слідчого судді щодо повернення майна його власнику, адже відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим прокурором, тому у задоволенні клопотання в цій частині також слід відмовити.

Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, суд -

постановив:
клопотання задоволити частково.

Скасувати арешт майна в частині позбавлення права на користування та розпорядження на колісний трактор МТЗ-52, р.н. НОМЕР_1 з причепом без номерів.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам.

Виконання ухвали про скасування арешту майна негайно доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: