Провадження № 1-кп/686/1682/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
До Хмельницького міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України

Прокурор висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає.

Захисники, обвинувачені заперечували проти призначення провадження до судового розгляду, вказуючи на ряд порушень норм КПК України допущених при складанні обвинувального акту. Зокрема, вказали, що ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що на виконання спільного умислу на таємне викрадення чужого майна залишився біля будинку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли в будинок, і далі їм ставиться в вину уже відкрите викрадення майна. Об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_7 злочину, а саме його спосіб з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого не містить жодних відомостей, які б дозволили сформувати уявлення про час, місце, спосіб вчинення ним цих дій або досягнення згоди щодо їх виконання іншими учасниками, обвинувальний акт не містить. За описом обвинувачення неможливо встановити форму співучасті обвинувачених у вчиненні злочину, всі троє обвинувачуються у безпосередньому виконанні дії, що становлять об`єктивну сторону грабежу, хоча згідно тексту обвинувального акту ОСОБА_7 безпосередньо на місці вчинення злочину не було і жодних дій, які становлять об`єктивну сторону ч. 3 ст. 186 КК України, він безпосередньо не вчиняв.

Вислухавши клопотання, думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, як випливає зі змісту КПК України формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст. 91 вказаного КПК України щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) КК України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

Проте, таких вимог КПК України в обвинувальному акті органом досудового слідства не виконано. Оскільки, фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, не містять чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено один з основних конституційних принципів права обвинувачених на захист та справедливий судовий розгляд тобто, позбавлено права обвинувачених знати, в яких конкретно діях їх обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні, роз`яснити обвинуваченим суть обвинувачення.

Такий же висновок слідує і з ухвали колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року. За результатами апеляційного розгляду вказаного провадження, ухвалений у справі вирок суду першої інстанції від 07 листопада 2019 року було скасовано.

Зокрема, як зазначається в ухвалі апеляційного суду: дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло та поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; дії обвинуваченого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що дає підстави для висновку про неконкретність пред`явленого обвинувачення. Не конкретезовано як було вчинено відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і чи ці дії охоплювались умислом останніх. Судом встановлена суперечність між кваліфікацією дій співучасників та зроблено висновок про неконкретність обвинувачення, якому має бути надана оцінка судом.

Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 415 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повернути прокурору Хмельницької місцевої прокуратури, через його невідповідність вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: