КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2020 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ставище Київської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом другої групи інвалідності, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання т.в.о. начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 грудня 2020 року включно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема може переховуватися від слідства та суду, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, дійшов висновку, що вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави.

Як зазначає захисник, слідчим суддею не взято до уваги те, що матеріальна шкода нікому не заподіяна, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має двох власних дітей та прийомного сина, є інвалідом війни другої групи, потребує постійного медичного нагляду, має на утриманні матір пенсійного віку, у його власності перебуває будинок з господарством, де він мешкає з родиною.

На думку захисту, жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваний ОСОБА_6 не переховувався від органів слідства та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.

Апелянт стверджує, що до клопотання слідчого не додано жодного суттєвого доказу, який би підтверджував пред`явлення обґрунтованої підозри.
Також, як вказує захисник, в ухвалі суду присутнє істотне порушення вимог КПК України та норм європейського права у зв`язку з незаконним затриманням особи та необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Сторона захисту вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання наведеним у клопотанні ризикам.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважав, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП України в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000418 від 22 жовтня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених, ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України.

22 жовтня 2020 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6

23 жовтня 2020 року на підставі постанови слідчого про перекваліфікацію, кримінальне правопорушення було перекваліфіковано з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України.

23 жовтня 2020 року слідчим, за погодженням з прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

23 жовтня 2020 року на підставі постанови про об`єднання матеріалів кримінального провадження прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури були об`єднаної матеріали кримінального провадження №0000418 від 22 жовтня 2020 року з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 296 КК України та кримінальне провадження №0000420 від 23 жовтня 2020 року з правовою кваліфікаціє ч. 2 ст. 186 КК України в одне кримінальне провадження №0000418 від 22 жовтня 2020.

23 жовтня 2020 року т.в.о. начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором прокуратури Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2020 року зазначене клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 грудня 2020 року включно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюперевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, підставами підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, є: заява ОСОБА_10 , заява ОСОБА_11 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 , протокол огляду місця події від 22 жовтня 2020 року, протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 22 жовтня 2020, повідомлення про підозру від 23 жовтня 2020 року.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчий суддя також врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від слідства та суду, чим він може перешкоджати кримінальному провадженню, а також може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В той же час, всупереч вимогам п.3 ч.1 ст. 196 КПК України, слідчим суддею належним чином не перевірені та не обгрунтовані обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. В обгрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався лише на характер і тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину.

Таке обгрунтування прийнятого рішення про застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу,суперечить практиці Європейського суду з захисту прав людини, який неодноразово зазначав, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте вони мають незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 раніше не судимий, одружений, має двох власних дітей та прийомного сина, є інвалідом другої групи інвалідності, потребує постійного медичного нагляду, має на утриманні матір пенсійного віку, а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та суду, перешкоджав кримінальному провадженню, зокрема здійснював незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні.
При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків, оскільки більшість процесуальних дій органами досудового розслідування вже проведена, суд обмежився лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону та застосував підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).
Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v.Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про застосування щодо ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України, тримання під вартою є недостатньо вмотивованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім безальтернативного тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, є необгрунтованим.

За наведеного, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що на даний час висновки слідчого судді про необхідність тримання ОСОБА_6 під вартою не відповідають завданням кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
З огляду на обгрунтованість підозри у причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому злочинів, існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування забезпечити його дієвість не зможе запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, як про те альтернативно просить сторона захисту, а зможе застосування до підозрюваного більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки саме такий запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого суддіКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2020 року, якою задоволено клопотання т.в.о. начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20 грудня 2020 року включно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання т.в.о. начальника СВ Центрального ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором прокуратури Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши йому до 20 грудня 2020 року включно залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 20 грудня 2020 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 , а її безпосереднє виконання - на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/5944/2020
Єдиний унікальний номер 369/13448/20
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1