Справа № 442/4495/20
Провадження № 1-в/442/238/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі подання начальника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобіганню насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 №2227-VIII відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, вірмена, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25.04.2013 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності, -

встановив:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся начальник Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобіганню насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 №2227-VIII відносно засудженого ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» надав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його відсутності, на задоволенні наполягав.

Прокурор Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області теж надав заяву, в якій просив вирішити це питання за його відсутності, клопотання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 просив проводити судове засідання без його участі, проти клопотання не заперечує, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ст.539КПК України - неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно положень ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу

Відповідно до ч.1 п.13 ст.537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст.74 Кримінального кодексу України (усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 25.04.2013 ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.153, ч.3 ст.153, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді 12 (дванадцять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Обвинувачений відбуває покарання у Державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)».

11.01.2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобіганню насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017 №2227-VIII (далі Закон № 2227-VIII ).

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі, якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Із змісту вироку Святошинського районного суду м.Києва від 25.04.2013 вбачається, що ОСОБА_4 засуджено, зокрема, за задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно щодо неповнолітньої; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно щодо малолітньої.

На час вчинення злочину ОСОБА_4 відповідальність за вказане діяння передбачалась ч.3 ст.153 КК України, тобто за задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітньої чи малолітнього, або якщо воно спричинило особливо тяжкі наслідки.

Санкція статті передбачала покарання від десяти до п`ятнадцяти років.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06.12.2017, № 2227-VIII, що діє з 01.01.2019 року, статті 152 та 153 КК України викладені у новій редакції.

Аналізуючи зміст статей 152 і 153 КК України в новій редакції, суд дійшов висновку про те, що вона за своєю суттю розширює межі злочинної поведінки в сексуальній сфері, передбачаючи відповідальність не лише у випадках застосування фізичного насильства або погрози його застосування, як було визначено кримінальним законом до внесення змін вказаним вище Законом, але й тоді, коли потерпіла сторона заперечує проти сексуального контакту, що прирівнюється до насильницької форми поведінки.
Тобто, внесені зміни до статей 152 і 153 КК України не свідчать про декриміналізацію жодних дій сексуального характеру, а навпаки, відбулась криміналізація певних дій сексуального характеру.
Отже, зазначені зміни не поліпшують становище винуватої особи, а фактично погіршують, тому в даному випадку підстави для застосування зворотної дії кримінального закону в часі відсутні.
За новою редакцією Кримінального кодексу України діяння ОСОБА_4 мають бути кваліфіковані за ч. 4 ст. 152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій (зґвалтування), вчинені щодо осіб, які не досягли чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Санкція ч. 4 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

Таким чином, максимальна межа санкції статті, за якою кваліфікуються діяння ОСОБА_4 не змінилася.

Оскільки ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років, то клопотання є безпідставним.

Керуючись ч.3 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання начальника Державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1