Справа № 182/2281/19
Провадження № 1-кп/0182/349/2020
У Х В А Л А
27.08.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2019 за № 0000754, 20.02.2019 за № 0000508, 08.03.2019 за № 0000666, 03.06.2019 за № 0001520, 17.12.2019 за № 0003315, 01.01.2020 за № 0000002 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь, Дніпропетровської області, який не має місця реєстрації, фактично проживає у АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:

У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебувають об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2019 за № 0000754, 20.02.2019 за № 0000508, 08.03.2019 за № 0000666, 03.06.2019 за № 0001520, 17.12.2019 за № 0003315, 01.01.2020 за № 0000002 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 29.08.2020.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_3 вчинив нові тяжкі корисливі злочини в той час, як у провадженні суду вже знаходились кримінальні провадження по його обвинуваченню, по яким йому було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також репутація обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, він не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та законних джерел доходів.
Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що він має місце, де буде постійно проживати з цивільною дружиною. Зазначив, що обов`язково буде з`являтися за кожним викликом суду, не вчинятиме нових злочинів та суворо виконуватиме умови домашнього арешту. Домашній арешт просив застосувати за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають його цивільна дружина та її дядько.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного, при цьому надавши документи, які підтверджують можливість проживання ОСОБА_3 за вказаною ним адресою.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судам в разі задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою у судовому рішенні необхідно чітко зазначати про наявність іншої підстави або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження при розгляді клопотання лише переліком законних (стандартних) підстав для його застосування є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ „Харченко проти України).
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.
Суд враховує також вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».
При цьому суд також вважає, що висновок прокурора про неможливість застосування до ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу не аргументований переконливими обставинами, а носить формальний характер і здебільшого посилається тільки на тяжкість злочинів, у вчиненні якого він обвинувачується.
Враховуючи зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.
Ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця проживання, що встановлено в судовому засіданні, хоча і існує, однак є малоймовірним.
Також, не достатньо обґрунтованим для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, оскільки незаконний вплив на них не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки обвинувачених та не зазначено, у який спосіб можливий такий вплив.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризику вчинення аналогічних злочинів, особи обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки судом з`ясовано, що ОСОБА_3 може проживати за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його цивільна дружина та її дядько.
Допитані в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили свою згоду на проживання за вказаною адресою ОСОБА_3 , а також його матеріальне забезпечення і належну поведінку.
На думку суду, такий запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам
Керуючись ст. 177, 181, ч.3 ст. 331 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відмовити. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя, Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
ОСОБА_3 звільнити з-під варти негайно в залі суду.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.
Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 27.10.2020 і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1