Провадження № 11-кп/4820/60/20 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа № 686/7909/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000284 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2019 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Закриниччя Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, українця, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній тримання під вартою.

Початок відбування покарання визначено рахувати з 06.10.2018 року (з дня фактичного затримання).

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 30811 грн. 40 коп. заподіяної матеріальної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. 00 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 09.10.2018 року, після набрання вироком законної сили постановлено скасувати.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 06.10.2018 року близько 02 години 20 хвилин в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_8 , захищаючись від нападу ОСОБА_11 , умисно вбив його, перевищивши при цьому межі необхідної оборони при наступних обставинах.

Так, в період часу з 19.00 години 05.10.2018 року близько до 02 години 20 хвилин 06.10.2018 року у вказаній квартирі ОСОБА_8 розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_12 , з яким в нього періодично виникали конфліктні ситуації з приводу політичної ситуації в Україні. Тоді як ОСОБА_8 висловив свою думку щодо статусу АР Крим, конфліктна ситуація загострилась та, не погоджуючись із думкою ОСОБА_8 , ОСОБА_11 розсердився, піднявшись із свого місця, через стіл завдав 5-6 ударів кулаками в голову та по руках ОСОБА_8 , якими він прикривав голову. Від чого ОСОБА_8 вдарився тильною частиною голови об стіну та упав на праву сторону кухонного м`якого кутка, на якому він сидів. Після цього ОСОБА_11 , схопивши ОСОБА_8 обома руками за одяг в районі грудей, витяг його із-за столу та, різко потягнувши на себе, повалив на підлогу. Коли ОСОБА_8 знаходився на підлозі в колінно-ліктьовому положенні, ОСОБА_11 продовжував наносити йому декілька ударів по спині. В цей час ОСОБА_8 помітив по ліву сторону від себе кухонний ніж, який упав зі столу під час конфлікту, та взяв його у праву руку. При цьому ОСОБА_11 перевернув ОСОБА_8 на спину та сів на нього зверху, після чого, помітивши у правій руці ОСОБА_8 ножа, захотів його відібрати, схопивши правою рукою за лезо ножа та потягнув його на себе. ОСОБА_8 не відпустив ножа та, захищаючись від ударів, заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді ран другого та третього пальців правої кисті, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Відразу після цього ОСОБА_11 почав наносити удари кулаками в тулуб та голову ОСОБА_8 в ході чого останній, розуміючи, що посягання з боку ОСОБА_11 є небезпечним, тримаючи ножа у правій руці, умисно, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс ОСОБА_11 один удар ножем в передню поверхню грудної клітки зліва, де знаходяться життєво-важливі органи людини, зокрема, серце, чим заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді ран шкіри передньої поверхні грудної клітки зліва, м`яких тканин та міжреберних м`язів передньої поверхні грудної клітки зліва, передньої та задньої стінок перикарду, передньої та задньої стінок лівого шлуночка серця, переднього сосочкового м`язу лівого шлуночка серця, лівої легені, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Відразу ж після цього ОСОБА_11 ще міг здійснювати активні дії, піднявшись із ОСОБА_8 , пішов із ножем у грудях в коридор квартири, де впав на підлогу на спину, після чого помер через короткий проміжок часу, внаслідок заподіяного ОСОБА_8 проникаючого ножового поранення грудної клітки із ушкодженням серця та лівої легені.

Виявивши лежачого на підлозі ОСОБА_11 , ОСОБА_8 витяг ножа із його грудей, поклав йому під голову м`яку іграшку, та зателефонував у службу «102» і повідомив про виявленого мертвого чоловіка у його квартирі.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Так, у поданих апеляційних скаргах прокурор та потерпіла просять оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.
Свої вимоги аргументують тим, що показання обвинуваченого щодо обставин скоєння злочину, механізму заподіяння тілесних ушкоджень, форми вини, надані в суді, суттєво відрізняються від тих, які він надавав на досудовому розслідуванні, а також суперечать висновку експерта.
Звертають увагу на поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який вийняв ножа з тіла потерпілого, що спричинило кровотечу, тривалий час не викликав швидку допомогу, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Надавав суперечливі пояснення щодо конфлікту, що передував події, відмовлявся відкрити двері працівникам полії, поводився грубо, агресивно, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що не було враховано місцевим судом.
Наголошують про те, що глибина ранового каналу становить 11 см., обвинувачений професійний військовий десантних військ, брав участь у бойових діях в Афганістані, обізнаний з правилами надання медичної допомоги, що в сукупності вказує на умисне позбавлення життя потерпілого.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшити призначене покарання до позбавлення волі строком на 1 рік.
Свої вимоги аргументує тим, що суд, обравши йому максимальне покарання, передбачене ст.118 КК України, не врахував ряду обставин, зокрема, відсутність судимості та обтяжуючих покарання обставин, наявність сім`ї, позитивну характеристику, те що він є інвалідом війни 2-ї групи, щиро кається у скоєному, сприяв слідству у розкритті злочину, потребує постійного лікування.

У поданому запереченні на апеляційні скарги прокурора та потерпілого, обвинувачений вважає вирок суду в частині кваліфікації дій законним і належним чином обґрунтованим, а апеляційні вимоги процесуальних опонентів безпідставними.

На його переконання, судом при ухваленні вироку і кваліфікації дій правомірно взято до уваги його показання та інші докази наявні в матеріалах справи, враховано поведінку загиблого до події та обґрунтовано визнано відсутність у його діях умислу на позбавлення життя потерпілого.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого, його захисника, потерпілої та прокурора на підтримку поданих апеляційних скарг з підстав наведених у них, перевіривши матеріали кримінального провадження, в тому числі шляхом повторного дослідження доказів, надавши можливість виступу обвинуваченому в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.

На відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, за який засуджено ОСОБА_8 , є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Крім того, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2014 року (справа №5-12кс14) та від 01 жовтня 2015 року (справа №5-134кс15), для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

З показань обвинуваченого ОСОБА_8 , даних ним у судових засіданнях місцевого та апеляційного судів, вбачається, що 05 жовтня 2018 року він разом із ОСОБА_11 розпивали спиртні напої, в ході чого між ними виник конфлікт з приводу політичної ситуації в країні, що призвело до агресивної поведінки потерпілого, який раптово почав наносити обвинуваченому тілесні ушкодження кулаками в голову. Намагаючись уникнути конфлікту, та ховаючись від ударів потерпілого, він відсунувся на куток дивану, впавши на правий бік, однак ОСОБА_11 витягнув його з дивану, схопив за одяг та кинув на підлогу, продовжуючи наносити тілесні ушкодження по спині та голові і погрожуючи фізичною розправою, вказуючи «сдохнешь как хохлы на Востоке». В цей момент обвинувачений побачив біля себе та взяв у руки кухонного ножа, якого хотів вирвати у нього потерпілий ОСОБА_11 , перевернувши обвинуваченого лицем до гори та сівши зверху на нього. В такій боротьбі обвинувачений відштовхнув потерпілого від себе ножем, тим самим спричинивши йому ушкодження в області грудей. Після чого потерпілий піднявся і з ножем у грудях пішов у бік вхідних дверей та впав в коридорі. Побачивши потерпілого, який не подає ознак життя, обвинувачений вийняв ніж з його грудей, поклав м`яку іграшку під голову, пішов до сусіда і повідомив працівників поліції.

Ці показання повністю узгоджуються із даними протоколу освідування ОСОБА_8 від 06.10.2018 року та висновком судово-медичної експертизи №903 від 12.10.2018 року, згідно якого у обвинуваченого виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лівого плеча, по передній поверхні грудної клітки зліва, саден шкіри по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по задній поверхні правого передпліччя з переходом на правий променево-зап`ясний суглоб, по передній поверхні правого колінного суглобу.

Всі вищевказані тілесні ушкодження могли утворитися під час боротьби чи самооборони, не виключно, в час та за обставин, вказаних в обвинувальному акті, та за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Крововиливи правої надбрівної ділянки, в ділянці завитка та проти завитка лівої вушної раковини, по внутрішній поверхні правого променево-зап`ястного суглобу, лівого плеча, по передній поверхні грудної клітки зліва, садна в ділянці спинки носу справа, поверхневих ран в ділянці кінчика носу зліва, слизової оболонки верхньої губи зліва могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.

Крововиливи лобної ділянки голови зліва, в тім`яній ділянці голови справа, в ділянці спини в проекції остистих відростків 4-5 грудних хребців, по біля-хребтовій лінії зліва в проекції 8-9 грудних хребців, садна шкіри в тім`яній ділянці голови справа, в ділянці спини по лопатковій лінії справа, в проекції 4-5 грудних хребців, могли утворитись як від ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, так і від ударів об такі.

Садна шкіри по задній поверхні правого променевого зап`ястного суглобу з переходом на нижню третину правого передпліччя, по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по задній поверхні правого ліктьового суглобу з переходом на верхню та середню третину задньої поверхні правого передпліччя, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по передній поверхні правого колінного суглобу, по передній поверхні лівого колінного суглобу, могли утворитись як від ударів тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, так і від ударів об такі при падінні обстежуваного з висоти власного зросту.

Механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , продемонстрований обвинуваченим ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 09.01.2019 року, узгоджується із даними висновку додаткової судово-медичної експертизи №3 від 17.01.2019 року трупа ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 28.11.2018 року, ОСОБА_8 в момент вчинення злочину знаходився в стані емоційного напруження, що суттєво вплинуло на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. Стан емоційного напруження у обвинуваченого був зумовлений поведінкою прямими діями потерпілого, які могли вплинути на подальшу поведінку обвинуваченого.

Викладені вище обставини свідчать, що ОСОБА_8 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, і, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападнику, використав кухонний ніж.

Такі дії ОСОБА_8 означають, що у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист охоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Водночас застосований засіб захисту і заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а отже ОСОБА_8 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Таким чином, суд правильно встановив обставини кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиціям норм кримінального закону, якими встановлено кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_8 дії.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження, в тому числі шляхом повторного їх дослідження, не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які би викликали сумніви у їх достовірності та достатності.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді та в розмірі, визначеному вироком місцевого суду, належним чином мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину за своєю суттю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 умисного злочину проти життя особи. Їх наявність сама по собі не тягне за собою безумовного призначення обвинуваченому мінімально можливого покарання, передбаченого санкцією ст.118 КК України.

Рішення про призначення міри покарання приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, а й з урахуванням особи винного та характеру вчиненого ним злочину.

Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання призначене ОСОБА_8 є адекватним характеру вчинених ним дій, та їх небезпечності.

Доводи прокурора про не зазначення судом обставини, яка обтяжує обвинуваченому покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння є слушними, однак, на переконання колегії суддів, не можуть бути такими, що призводить до скасування оскаржуваного вироку.

У цьому кримінальному провадженні факт перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, зазначений в обвинувальному акті та отримав своє відображення у фактичних обставинах скоєння злочину, встановлених місцевим судом у вироку, що також стало підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 максимально можливого покарання, передбаченого санкцією ст.118 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не виявлено.

Підстав для скасування чи зміни вироку суду, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4