Номер провадження: 11-сс/813/1153/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 р., якою по кримінальному провадженню №0002270 внесеному до ЄРДР 17.11.2019 р., відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Грузії, громадянина Грузії, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25.08.2020 р.,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 25.08.2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався в своїй ухвалі на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування, оскільки слідчим суддею була винесена ухвала про надання дозволу на затримання останнього, з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках даного кримінального провадження продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, з метою зміни останнім своїх показів.
Взявши до уваги обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній одружений, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Одесі, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, слідчий суддя прийшов до переконання, що застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить запобігання встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді з наступних підстав:
- повідомлена підозра ОСОБА_12 необґрунтована, оскільки у органу досудового розслідування відсутні вагомі докази на обґрунтування підозри ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;
- органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки потерпілий та свідки були допитані, ОСОБА_11 не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, жодним чином не впливає на хід досудового розслідування;
- ОСОБА_8 одружений, та має забезпечувати сім`ю, однак застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавляє можливості останнього мати змогу забезпечувати свою сім`ю.
Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 уточнив вимоги своєї апеляційної скарги та просив замінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідча суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконала та врахувала їх при постановленні ухвали, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Приймаючи до уваги те, що захисниками порушується питання необґрунтованості підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, апеляційний суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві.

Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарь проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

З матеріалів провадження вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме у тому що він, спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ще однією невстановленою особою в невстановленому місці і в невстановлений час вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, а об`єктом злочинного посягання обрали квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ще одна невстановлена особа, 17.11.2019 р. переконавшись, що у квартирі нікого немає, пошкодивши два врізних замки, відчинили двері квартири АДРЕСА_4 у вказаному будинку та проникли до її приміщення.
Перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, направленим на заволодіння майном потерпілого, шляхом крадіжки, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю господаря квартири, ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ще одна невстановлена особа таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_17 , документи на зброю та паспорти для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 загалом заволодівши майном потерпілого на загальну суму 5614540 гривень, що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та визнається особливо великим розміром.
Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , слідчий суддя послався в ухвалі на матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
З огляду на що, доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, спростовуються долученими до клопотання доказами, в тому числі: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.11.2019 р., протоколом огляду місця події від 17.11.2019 р., протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 17.11.2019 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 03.02.2020 р., протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.02.2020 року, та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Тому, наявних доказів достатньо для висновків щодо наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 5 ст. 185 КК України.
Окрім того, згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про повідомлення про підозру може бути оскаржене підозрюваним в окремому порядку після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, однак матеріали провадження не містять таких відомостей, а також захисником в суді апеляційної інстанції не надано жодних підтверджень на використання свого права на захист відповідно до вищевказаної норми КПК України, що свідчить про те, що на момент розгляду апеляційної скарги обґрунтованість, пред`явленої ОСОБА_12 підозри знайшла своє підтвердження в ухвалі слідчого судді від 25.06.2020 р.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Слідчий суддя в ухвалі зазначила, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками, оскільки не вважає, що на даний момент, навіть виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, який в свою чергу міг існувати на момент застосування запобіжного заходу.
Окрім того, з моменту застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до розгляду скарги в суді апеляційної інстанції, з часу застосування якого пройшло значно часу, прокурором не надано відомостей щодо впливу підозрюваного на свідків та інших підозрюваних, а тому на думку колегії суддів, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також не знайшов свого підтвердження на момент розгляду апеляційної скарги.
Проте апеляційний суд вважає, що прокурором під час апеляційного розгляду доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення.
В свою чергу, колегія суддів вважає такий ризик цілком обґрунтованим з огляду на те, що відповідно до долучених прокурором документів вбачається, що ОСОБА_8 хоча й не вважається раніше судимою особою, однак відповідно до вимоги ДІ МВС України УІАП ГУНП в Одеській області наявні відомості про притягнення останнього у 2017 р. до кримінальної відповідальності у іншому кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні корисливого злочину.
Щодо доводів захисника про працевлаштування ОСОБА_8 та утримання сім`ї, колегія суддів сприймає критично, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто в нього відсутнє офіційно джерело доходу, а також захисником не додано жодного документи на підтвердження того, що підозрюваний працює на СТО.
Беручи до уваги все вище викладене, апеляційний суд вважає, що слідчою суддею прийняте законне та обґрунтоване рішення, а захисником не доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, та запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, буде достатнім для виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, про що в даному випадку свідчить не підтвердження прокурором порушень з боку підозрюваного покладених на нього обов`язків.
Колегія суддів вважає, що доводи захисника є такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу в повній мірі не буде здатним запобігти підтверджених судом апеляційної інстанції ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2020 р., якою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25.08.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4