Справа № 530/1170/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" вересня 2020 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в місті Зіньків, Полтавської області кримінальне провадження № 0000040 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: Зіньківським районним судом від 11.03.1996 за ст. 140 ч.2 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років виправних робіт з конфіскацією майна; Харківським р/с Харківської області від 02.06.1997 р. за ст. 140 ч.2, 43 КК України (в ред. 1960 р.) до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком від 11.03.1996 р. у вигляді 6 міс., остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі; Роменським міським судом Сумської області від 28.02.2000 року за ст. 94 КК України (в ред. 1960 р.) до 10 років позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 28.01.2008 р. згідно з постановою Крюківського р/с суду м. Кременчука Полтавської області з невідбутим строком покарання 1 рік 10 міс. 27 днів; Зіньківським р/с від 27.05.2009 року за ст. 122 ч.1 КК України (в ред. 2001 р.) до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч.1 КК України остаточно засуджений до 2 років позбавлення волі; Зіньківським р/с від 24.04.2012 року за ст. 395, ст. 69 КК України до 700 грн штрафу; 06.03.2013 р. за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років 6 міс. позбавлення волі, на підставі ухвали Машівського районного суду від 29.06.2016 р. невідбута частина покарання 03 роки 7 місяців 25 днів позбавлення волі замінено на підставі ст. 82 КК України на обмеження волі, 29.08.2017 року умовно-достроково звільнений за ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.08.2017 року з невідбутим строком покарання 2 роки 4 місяці 22 дні

у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.07.2020 року близько 18 години, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення, з метою таємного викрадення чужого майна, правомірно перебуваючи в квартирі за місцем проживання потерпілої ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 шляхом вільного доступу з сумки, яка знаходилась в дерев`яній шафі кімнати зали вказаної квартири, повторно, таємно викрав грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, які належать ОСОБА_5 ..
Під час досудового розслідування між потерпілою ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 09 вересня 2020 року була укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним. Згідно з угодою. ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, щиро розкаюється, відшкодував потерпілій ОСОБА_5 шкоду і будь-яких моральних та матеріальних претензій до підозрюваного ОСОБА_4 з боку потерпілої немає.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, віднесений до нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Угоду від 09.09.2020 року по кримінальному провадженню № 0000040 про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 - затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний Полтавської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -