Справа № 308/7355/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваного у вчиненні ним кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2020 року, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою ромської народності, діючи з прямим умислом, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи за адресою: м.Ужгород, вул. Легоцького 19 «а», перед входом до ТРЦ «Токіо», з застосуванням фізичного насильства, до потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у заподіянні останній тілесних ушкоджень, відкрито викрав грошові кошти в розмірі 2500 гривень та мобільний телефон марки «Samsung» чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму, яка встановлюється.

Таким чином органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя, чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому правопорушенні слідчий підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом відібрання заяви від 27.07.2020 року; допитом потерпілого ОСОБА_7 від 27.07.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.07.2020 року.

27 липня 2020 року ОСОБА_4 , в порядку передбаченому ст. 208 КПК України було затримано та поміщено до Ізолятора тимчасовго тримання № 1 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

27 липня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя, чи здоров`я потерпілого вчиненому повторно. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, а санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , вчинив під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обраного відносно нього 11 червня 2020 року Ужгородським міськрайонним судом під час досудового розслідування кримінального правопорушення зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000415 за попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначив у клопотанні, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 , продовжить вчинення ним інших кримінальних правопорушень, про що свідчить факт вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення під час дії запобіжного заходу обраного в ході досудового розслідування іншого кримінального провадження(п. 5 ст. 177 КПК України); окрім того ОСОБА_4 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину може незаконно впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Клопотання слідчого обґрунтовується, що в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчиняти спроби незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, або вчинити нове кримінальне правопорушення. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи поведінку ОСОБА_4 , подальше його перебування на волі, а не в умовах ізоляції становить небезпеку для суспільства.

Слідчий вважає, що з цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема домашній арешт. Акцентували увагу на тому, що підозрюваний не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження ч. 2 ст. 186 КК України.

27 липня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя, чи здоров`я потерпілого вчиненому повторно.

Наявну підозру у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому правопорушенні слідчий підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом відібрання заяви від 27.07.2020 року; допитом потерпілого ОСОБА_7 від 27.07.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 27.07.2020 року.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків.

Також з матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час дії запобіжного заходу, обраного в ході досудового розслідування іншого кримінального провадження.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання, обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 8 років, також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих та свідків, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, приходжу до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060 грн.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні ним кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 186 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 27.07.2020 року .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 24. 09. 2020 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 слідчим суддею обов`язків у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060 грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30.07.2020 року.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1