Справа № 950/1370/20
Номер провадження 1-кп/950/224/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2020 року за № 0000254 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Нова Водолага, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, мешканця АДРЕСА_1 , судимого:

- 06.09.2019 року Лебединським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 22.09.2020 року від відбування призначеного покарання звільнений за закінченням іспитового строку;

- 28.07.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

сторони кримінального провадження, присутні в судовому засіданні: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 ;

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 17.06.2020 року о 17:40 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив анонімний дзвінок на службу «102» та повідомив, що йому було нанесено тілесні ушкодження з боку невідомих осіб, які забрали в нього мобільний телефон. У зв`язку з цим на місце пригоди прибула слідчо-оперативну групу в складі слідчого СВ Лебединського відділення поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції Лебединського відділення поліції сержанта поліції ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого Лебединського відділення поліції капітана поліції ОСОБА_9 та працівників групи швидкого реагування в складі інспектора сектору реагування патрульної поліції Лебединського відділення поліції № 1 лейтенанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції сержанта поліції ОСОБА_10 . Перебуваючи на місці події, біля господарства, розташованого по вул. Селищанська, 48 в м. Лебедині, Сумської області, було встановлено, що ОСОБА_3 здійснив завідома неправдивий дзвінок на лінію «102», в якому повідомив про вчинення відносно нього злочину. За наявності достатніх даних, в межах КУпАП, слідчим ОСОБА_7 , як старшою слідчо-оперативної групи, віддано наказ працівникам сектору реагування патрульної поліції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та проведення у зв`язку із цим відповідних заходів. В цей час, близько 17:50 год., ОСОБА_3 почав погрожувати присутнім працівникам поліції фізичною розправою, вів себе агресивно, був збуджений, мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та висловлювався в їхню адресу нецензурною лайкою. Йому було зроблено попередження про припинення протиправних дій. Однак, ОСОБА_3 ніяк не відреагував на законні вимоги поліцейського, а тому йому було запропоновано пройти до службового автомобіля для прослідування до Лебединського відділення поліції з метою притягнення до адміністративної відповідальності та відібрання пояснення. Після чого, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою опору представникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, продовжив виражатися нецензурною лайкою в бік поліцейських та погрожувати їм фізичною розправою. У зв`язку з цим працівниками Лебединського відділення поліції було прийнято рішення про застосування щодо ОСОБА_3 заходів примусового характеру у вигляді кайданок з метою уникнення заподіяння шкоди собі та оточуючим і поміщено його до службового автомобіля. Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_3 почав розмахувати руками та ногами з метою зашкодити працівникам поліції доставити його до відділення поліції. В цей час він виліз з службового автомобіля, продів кайданки під ногами і, вчиняючи опір працівнику поліції ОСОБА_6 , продовжив розмахував руками та ногами. ОСОБА_6 в свою чергу почав чинити самооборону, що виразилося у заламуванні ОСОБА_3 . Після чого останній вириваючись, неумисно наніс інспектору ОСОБА_6 удар в пах, передпліччя та шию, завдавши йому наступні тілесні ушкодження - забій м`яких тканин шиї зліва, садна м`яких тканин, підшкірну гематому лівого передпліччя, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження. У зв`язку з цим працівники поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були вимушені застосовувати до ОСОБА_3 сльозогінний газ з метою дотримання мір особистої безпеки та безпеки інших громадян, які перебували навколо, і тільки після застосування вказаних заходів примусу злочинні дії обвинуваченого вдалося припинити.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України, як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним обов`язків щодо охорони громадського порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєному визнав повністю та пояснив суду наступне.

У той день він перебував в стані сп`яніння та викликав працівників поліції. Коли вони приїхали, то виникла сутичка, під час якої він відштовхував поліцейських, виривався. Перебуваючи в кайданках, намагався повернутися в двір. При цьому ненавмисно вдарив працівника поліції, відштовхуючи його, так як останній тримав його за руку, а він виривався. В ході даної сутички він вживав нецензурні слова. Потім відносно нього було застосовано сльозогінний газ, після чого він перестав вчиняти активні дії.

У скоєному ОСОБА_3 щиро розкаюється.
Крім особистого визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_3 у скоєному також стверджується поясненнями потерпілого та матеріалами кримінального провадження.
Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 17.06.2020 року він перебував в складі групи реагування і після повідомлення від чергового на службовому автомобілі разом з ОСОБА_10 поїхали на допомогу іншим працівника поліції. Вони перебували у службовому одязі з відповідними знаками працівників поліції. Коли вони приїхали на місце пригоди, то з`ясували, що ОСОБА_3 , перебуваючи в стані сп`яніння, здійснив виклик на лінію «102» і повідомив про те, що проти нього скоєно злочин. З`ясувалося, що в діях обвинуваченого має місце порушення ст. 183 КУпАП, як неправдивий виклик. У зв`язку з цим, також у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 нецензурно ображав слідчого, обвинуваченому було запропоновано проїхати до Лебединського ВП. Однак, він відмовився сідати в службовий автомобіль, погрожував розбити в автомобілі скло, а тому вони вимушені були одягти на нього кайданки. Незважаючи на це, обвинувачений не підкорявся їх вимогам. Коли вилазив з автомобіля ОСОБА_3 вдарив його ногою, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. Щоб зупинити незаконні дії останнього було застосовано спецзасіб - сльозогінний газ.

Фактичними даними, які містяться у висновку експерта № 98 від 18.06.2020 року (а.с. 133), підтверджується, що 17.06.2020 року в Лебединську ЦРЛ поступив постраждалий інспектор поліції ОСОБА_6 , діагноз: забій м`яких тканин шиї зліва, садна м`яких тканин, підшкірна гематома лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження і могли утворитися від дії тупих твердих предметів, з обмеженою поверхнею, можливо при обставинах, вказаних потерпілим.

Фактичними даними, які містяться у протоколах допиту підозрюваного (а.с. 136-137, 140-141), підтверджується, що в ході досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні даного злочину.

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього (а.с. 142-149), підтверджується, що 01.08.2020 року біля господарства АДРЕСА_1 , було проведено вказану слідчу дію, під час якої ОСОБА_3 розповів та продемонстрував як він 17.06.2020 року вчинив супротив працівникам правоохоронного органу, в тому числі як він наносив удари одному з інспекторів поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 342 КК України, у повному обсязі.
У відповідності до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який є раніше судимим, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та нарко кабінеті не перебуває.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі.

Ухвалюючи рішення, суд також враховує те, що даний злочин ОСОБА_3 вчинив до повного відбуття покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 06.09.2019 року та до ухвалення попереднього вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 року за ч. 4 ст. 407 КК України, яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік.

У постанові № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (зі змінами) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Тому покарання за даним вироком суду та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 року слід виконувати самостійно.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком суд вважає необхідним приєднати покарання за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 06.09.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки, яке ним відбуте повністю.

Цивільні позови у справі не заявлялися.

Судові витрати та речові докази - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за даним вироком приєднати покарання за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 06.09.2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, яке ним відбуте повністю, та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.
Зарахувати засудженому ОСОБА_3 у строк відбування покарання (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі) час тримання його під вартою з 17.06.2020 року по день вступу вироку в законну силу.
Покарання за даним вироком та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2020 року за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком на 1 рік виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1