Номер провадження: 11-сс/813/2003/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 07.12.2020, якою в межах кримінального провадження №002918 від 05.12.2020 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання на території м. Одеси, раніше судимого:

- 30.01.2018 Приморським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років та 1 місяця позбавлення волі;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах кримінального провадження №002918 від 05.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_8 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.02.2021 включно із визначенням застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн. та покладенням на підозрюваного у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого його кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, суспільно-небезпечний характер інкримінованого злочину, а також те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, раніше судимий та на теперішній час судимість не погашена.

Окрім того, слідчий суддя, врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного, а також наявність вищезазначених ризиків, дійшов переконання про необхідність визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною з огляду на наступне:
- не оскаржуючи наявності у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому злочину, захисник вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики відсутні, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації в Україні, а саме в Миколаївській обл., безпосередньо після затримання не чинив опору свідкам, які його затримали, та працівникам поліції, визнає свою провину, щиро кається та активно сприяє розкриттю злочину, а сама лише ступінь тяжкості інкримінованого злочину та суворість покарання не можуть бути підставами для застосування стосовно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу;
- визначений підозрюваному розмір застави є завідомо непомірним для нього, слідчий суддя послався лише на ступінь тяжкості інкримінованого останньому злочину та залишив поза увагою те, що кримінальним правопорушенням не завдано будь-якої шкоди, а ОСОБА_7 не має джерел заробітку та не працевлаштований.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не зважаючи на своєчасне та належне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, звернувся до апеляційного суду з клопотанням про проведення судового засідання за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги сторони захисту.
У зв`язку із неявкою сторони обвинувачення в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України та з`ясувавши думку інших учасників провадження, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 06.12.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.с. 36-38), за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З огляду на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання щодо обґрунтованості інкримінованої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою та полягає в тому, що він 05.12.2020 приблизно о 19:50 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 121, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка прямувала в бік будинку, та, реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, спрямований на відкрите викрадення майна, з метою особистого збагачення, діючи повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшовши зі спіни до потерпілої, шляхом ривку відкрито зірвав з плеча останньої сумку, чорного кольору, вартістю 150 грн., в якій знаходились її особисті речі, а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 5», в корпусі чорного кольору, з сім-картою мобільного оператора «Kyivstar», вартістю 3 500 грн., зв`язка ключів та захисна маска, після чого побіг у невідомому напрямку, при цьому потерпіла почала переслідувати його, звертаючись до оточуючих про допомогу; після вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд та спричинивши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 3 650 грн.
Зазначена підозра повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Водночас, апеляційний суд критично оцінює доводи сторони захисту про те, що в зазначеному провадженні відсутні заявлені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ст. 177 КПК України з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років; не працевлаштований та постійного джерела прибутку не має; постійного місця проживання на території м. Одеси та Одеської області не має; родини та утриманців не має; раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину та судимість на теперішній час не знята й не погашена.
Водночас, апеляційний суд вважає слушними посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце реєстрації в Миколаївській обл. та провину у вчиненому визнає, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують вищенаведені ризики та не можуть слугувати підставою для обрання відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ні слідчим суддею суду 1-ої інстанції, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Що стосується посилань сторони захисту на непомірно великий розмір визначеної слідчим суддею застави, колегія суддів такі доводи оцінює критично та наголошує на тому, що слідчий суддя обґрунтовано та вмотивовано, керуючись вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України та врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_7 , а також характеристику його особи та наявність вищезазначених ризиків, визначив розмір застави у межах, передбачених чинним кримінальним процесуальним законодавством, зокрема, положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, для особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а саме у максимальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в якості альтеративного запобіжного заходу, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182-183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2020, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.02.2021 із визначенням застави в розмірі 168 160 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4