Провадження №11-кп/801/142/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судяді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6
та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Апеляційного суду АР Крим від 14.06.2007, -

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого до довічного ув`язнення ОСОБА_7 або заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, яке мотивоване тим, що він відбув більше майже 14 років покарання, за час його відбування характеризується посередньо, стягнень не має.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив у його задоволенні за відсутності для цього підстав.
В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважаючи рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що статтею 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення застосовується до усіх засуджених, в тому числі і до довічно засуджених. Судом не захищено права засудженого ОСОБА_7 та не дотримано Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також рішень Європейського суду з прав людини.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про необхідність залишення клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення є законним та обґрунтованим, зважаючи на наступні обставини.

Згідно матеріалів судового провадження, вироком Апеляційного суду АР Крим від 14.06.2007 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115, п. п. 1, 4, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі.

Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким передбачена статтями 81, 82 Кримінального кодексу України відповідно та можуть застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Проте умовно-дострокове звільнення та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачена.
2 березня 2019 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Петухов проти України», яке 09 вересня 2019 року набуло статусу остаточного, відповідно до ст. 44 розділу 2 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
У ньому суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ.

Разом з тим, на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі.
На теперішній час в України існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.
Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням лише шляхом помилування засудженого.

Таким чином, підстав для прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Апеляційного суду АР Крим від 14.06.2007, - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4