Провадження № 1-в/643/730/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» - лікаря-психіатра ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої розглядається подання ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції з Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» подання Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 заступник генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - Лікарня ) звернувся до суду з поданням, в якому просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_5 госпіталізований до лікарні 24.02.2015 на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2015 про застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду. ОСОБА_5 18.12.2020 пройшов медичний огляд комісією лікарів психіатрів Лікарні. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_5 страждає на тяжкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної форми, безперервного типу перебігу, внаслідок чого виявляє суспільну небезпеку, та підтвердила обґрунтованість рішення про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду.

У судовому засіданні представник Лікарні лікар-психіатр ОСОБА_3 підтримав заяву про продовження примусових заходів медичного характеру у психіатричному стаціонарі із звичайним типом нагляду відносно ОСОБА_5 . Зазначив, що стан ОСОБА_5 обумовлює його суспільну небезпеку, а також що амбулаторне лікування останнього є неможливим, оскільки психічний стан є нестійким.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив вирішити питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 на розсуд суду.
ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього. Зазначив, що почуває себе добре, може лікуватися амбулаторно.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.07.2020 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляді відносно ОСОБА_5 .

Згідно акту комісії лікарів психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 116/18 від 18.12.2020, складеного комісією лікарів Лікарні, ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу. Незважаючи на проведене лікування, зберігаються структурно логічні порушення мислення. Емоційно нестійкий, відсутня критика до хвороби і скоєного правопорушення. У зв`язку з чим, в даний час становить суспільну небезпеку і потребує продовження примусових заходів медичного характеру в психіатричному стаціонарі із звичайним типом розгляду.

З вказаного акту також вбачається, що психічно захворів в 1992 році, коли змінився в поведінці, з`явилися слухові обмани сприйняття імперативного, загрозливого змісту, у зв`язку з цим перебував на лікуванні в Харківському військовому госпіталі. З 18.03.1992 по 01.06.1992 перебував на стаціонарному лікуванні в Лікарні з діагнозом: «Затяжний невротичний стан у шизоїдної особистості, астенодепресивний синдром». Наразі неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в Лікарні з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма». 06.11.2006 в ході сімейної сварки завдав своїй матері кілька ударів по голові гантелей. Від отриманих травм мати померла на місці, після цього загорнув тіло матері в килим, виніс на вулицю і залишив біля свого будинку. У даній справі проходив СПЕ в Лікарні, згідно висновків якої хворий не міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. Рекомендовано примусове лікування в психіатричному стаціонарі із суворим наглядом, куди надійшов 03.04.2007. 12.03.2014 у був оглянутий комісією лікарів, яка прийшла до висновку, що ОСОБА_5 особливої небезпеки для оточуючих не представляє та у подальшому застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із суворим наглядом не потребує. Згідно рішення Червоногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2014, для проходження примусового лікування 10.07.2014 поступив у відділення з посиленим наглядом. 13.01.2015 був оглянутий комісією лікарів психіатрів, яка прийшла до висновку, що в даний час ОСОБА_5 не уявляє значної суспільної небезпеки та потребує зміни примусових заходів медичного характеру з лікування в психіатричному стаціонарі з посиленим наглядом на лікування в психіатричному стаціонарі із звичайним наглядом. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.02.2015, ОСОБА_5 направлений на примусове лікування до психіатричного закладу Лікарні із звичайним режимом нагляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України участь у судовому розгляді особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 95 КК України, особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення, продовження або про зміну застосування таких заходів. Після проведення огляду представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі психіатричну допомогу, направляє до суду за місцезнаходженням закладу з надання психіатричної допомоги заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що містить обґрунтування необхідності продовження зміни або припинення застосування примусового заходу медичного характеру відповідно. У подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, що не перевищує 6 місяців.
Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: е) законне затримання психічнохворих.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку щодо необхідності продовження застосування у відношенні ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду, оскільки останній продовжує становити суспільну небезпеку.

Оцінюючи доводи ОСОБА_5 щодо можливості подальшого надання йому психіатричної допомоги в амбулаторному порядку, а також щодо відсутності небезпеки останнього для суспільства, суд керується таким.

Згідно ч. 2 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу», виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Доводи ОСОБА_5 спростовуються даними вказаного вище акту психіатричного огляду особи, а також поясненнями представника Лікарні, згідно яких в даний час ОСОБА_5 становить суспільну небезпеку, потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду та надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в даний час є неможливим.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів кваліфікацію лікарів-психіатрів та їх висновки.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи ОСОБА_5 щодо відсутності підстав для продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Керуючись ст. 95 КК України, ст. 369-372, 512, 514 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричного стаціонару із звичайним типом нагляду на строк 6 (шість) місяців.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1