ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/2148/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа: 635/1322/17
Категорія: ч. 1 ст. 115, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком
ОСОБА_7 , 1988 року народження, уродженець с. Кулиничі Харківського Харківської області, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, мешканець АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Харківського районного суду Харківської області від 8 грудня 2015 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, -

- визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст. 115 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 309 КК України 3 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України ОСОБА_7 приєднано до призначеного цим витоком покарання частково не відбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 8 грудня 2015 року у виді 2 місяців позбавлення волі, призначено покарання за сукупністю вироків у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі.
Початок відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту фактичного затримання з 05.11.2017 року відповідно до вимог ч.2 ст. 72 КК України (в ред.. закону № VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання період з 5 листопада 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З ОСОБА_7 стягнуто витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз в розмірі 4602 грн. 60 коп.

ОСОБА_8 , 1986 року народження, уродженець м. Харкова, громадянин України, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений мешканець АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, -

- визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України та йому призначено покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 190 КК України 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року більш суворим покаранням, що призначене цим вироком та визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахується з 23 червня 2017 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України (в ред. закону № VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання період з 23 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи в розмірі по 99 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.
Вказаним вироком встановлено, що 16 жовтня 2013 року приблизно в 12:00 ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на сьомому поверсі у під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_3 , де виконував ремонтні роботи у приміщенні даного під`їзду, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав перфоратор «Forte PLRH 3216RV», вартістю 623,00гривень, та драбину «Forte 4x4», вартістю 1058,00 гривень, які знаходилися біля сходів та належали ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_8 направився з викраденим майном до складу, який розташований у приміщенні колишнього сміттєзбірника на першому поверсі під`їзду № 3 будинку № 58 по вулиці Блюхера в місті Харкові, до якого останній через виконання будівельних робіт мав вільний доступ, де таємно викрав ще один перфоратор марки «Forte PLRH 3216RV» вартістю 623,00 гривень, який також належав ОСОБА_10 , а всього таємно викрав майна ОСОБА_10 на загальну суму 2304,00 гривень, яким розпорядився на власний розсуд;
в середині грудня 2016 року ОСОБА_8 , знаходячись в господарській будівлі по вулиці Шкільній в с. Кутузівка Харківського району Харківської області, діючи з умислом, направленим на заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 , пообіцяв останньому здати до ремонту телевізор «Samsung Progun II» та сказав, що ремонт телевізора буде коштувати 200,00 гривень. Після чого, ОСОБА_11 передав йому телевізор та грошові кошти в сумі 200,00 гривень, але ОСОБА_8 розпорядився майном на власний розсуд, а саме продав його, а грошові кошти в сумі 200,00 гривень присвоїв. Таким чином, ОСОБА_8 своїми шахрайськими діями заволодів майном ОСОБА_11 , а саме телевізором «Samsung Progun II» вартістю 550,00 гривень та грошовими коштами в розмірі 200,00 гривень, чим причинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 750,00 гривень.
11 січня 2017 року приблизно о 22:00 ОСОБА_7 знаходячись біля будинку № 1 по вулиці Набережній в с. Прелесне Харківського району Харківської області, повторно, діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля ВАЗ-2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 , відкрив дверцята та капот вказаного автомобіля та демонтував і викрав акумуляторну батарею «SZNAJDER» на 62, вартістю 1323,00 гривень, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1323,00 гривень.
28 березня 2017 року в денний час доби ОСОБА_8 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 , діючи повторно, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу підійшли до приміщення кролятника, розташованого по вулиці Молодіжній в с. Слобідське Харківського району Харківської області, яке належить ДП «ДГ «Кутузівка» ІСГ Північного сходу НААН», де впевнившись, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно вчинили крадіжку 10 листів восьми хвильового шиферу, розміром 1750 х 1130 х 5,8 мм, вартістю 620,00 гривень. Після чого, з викраденим майном зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили ДП «ДГ «Кутузівка» ІСГ Північного сходу НААН» матеріальну шкоду на загальну суму 620,00 гривень.
23 жовтня 2017 року приблизно о 10:00 ОСОБА_7 , діючи повторно, з умислом, направленим на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, перебуваючи біля штучної водойми, розташованої в селищі Слобідському Харківського району Харківської області, побачив кущ дикоростучої коноплі висотою біля 1,5 м, з якого зірвав все листя, після чого направився до своєї квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де сховав вказані листки коноплі у полімерний ящик, який встановив біля газового котла у кухні для швидкого висихання листя рослини. 04 листопада 2017 року о 21:00 співробітники поліції в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , виявили та вилучили речовину рослинного походження, а саме особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою у висушеному стані 93,510 грам.
04 листопада 2017 року приблизно о 20:00 ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 в приміщенні кухні, де розпивав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_13 , під час словесного конфлікту з останнім, що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із осудом зі сторони ОСОБА_13 , що рідний брат ОСОБА_7 утримується в місцях позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, обурений вказаним зауваженням, ОСОБА_7 , маючи раптово виниклий умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки у вигляді смерті та бажаючи їх настання, взяв зі столу кухонний ніж та тримаючи його у правій руці, підвівся зі стільця та стоячи біля ОСОБА_13 , який сидів на стільці, умисно наніс останньому один удар вказаним ножем, в область розташування життєво-важливих органів, а саме грудей, чим заподіяв ОСОБА_13 проникаюче колото-різане ушкодження грудей (на 1 см. нижче лівої ключиці по середньо ключичній лінії), з ушкодженням верхньої долі лівої легені, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення. Внаслідок отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням лівої легені, що ускладнилося розвитком гострої крововтрати ОСОБА_13 невдовзі помер на місці.

Не погодившись з цим вироком в частині кваліфікації його дій за ч.1 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив перекваліфікувати його дії з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 118 КК України, посилаючись на те, що він захищався від озброєного нападу потерпілого, вибив ніж з його рук та відштовхнув потерпілого, узяв ніж та заподіяв один удар цим ножем в область грудної клітини потерпілого, однак умислу на вбивство у нього не було.

Обвинувачений ОСОБА_8 до суду з апеляційною скаргою не звертався.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили задовольнити її в повному обсязі, пояснення ОСОБА_8 , який підтримуючи вимоги іншого обвинуваченого, залишив вирішення питання щодо апеляційної скарги на розсуд суду, а також заперечення прокурора, який вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
В судовому засіданні в суді, як першої, так і апеляційної інстанції ОСОБА_7 визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, та в своїй апеляційній скарзі не висловив своєї незгоди щодо цих епізодів, а тому колегія суддів, переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданої апеляційної скарги, не переглядає оскаржуваний вирок у цій частині.

Апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, в частині кваліфікації його дій за ч.1 ст. 115 КК України, є безпідставними, оскільки вони спростовуються відомостями безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні, в тому числі за участю сторони захисту, на які суд обґрунтовано та вмотивовано послався в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, як на докази винуватості ОСОБА_7 у вчинені умисного вбивства.

Відповідно до пояснень самого обвинуваченого, які він надавав в суді першої інстанції в судовому засіданні вбачається, що він 4 листопада 2017 року за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_4 , разом із своїм знайомим ОСОБА_13 вживали спиртні напої. Також обвинувачений повідомив, що крім них двох в цьому приміщенні більш не було нікого. Під час вживання спиртних напоїв між ними виникла сварка, в ході якої потерпілий, за суб`єктивною версією ОСОБА_7 , з ножем в руці кинувся на обвинуваченого. Обороняючись, ОСОБА_7 вибив ніж із рук потерпілого, який насувався на нього та одразу взявши ніж заподіяв ним один удар потерпілому в ліву частину тулубу. Після цього звернувся до сусідів з проханням викликати швидку медичну допомогу.

Колегія суддів розцінює ці пояснення в частині наявності умов щодо необхідної оборони для ОСОБА_7 , - як спосіб захисту, оскільки вони є суб`єктивними та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які були вивчені судом першої інстанції та їм була надана об`єктивна та належна оцінка, внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недостовірність версії обвинуваченого, а невизнання вини судом правильно розцінено, як бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин та є обраним способом захисту від пред`явленого обвинувачення.
Зокрема, відповідно до відомостей протоколу огляду місця події від 4 листопада 2017 року вбачається, що була оглянута квартира за адресою: АДРЕСА_4 , де виявлено труп ОСОБА_13 .

Колегія суддів вважає, що ці відомості підтверджують той факт, що заподіяння удару ножем відбулось саме у квартирі, де проживав обвинувачений.

Відповідно до висновку експерта № 2174-с/17 від 08 грудня 2017 року та фототаблиці до висновку, на трупі ОСОБА_13 встановлене проникаюче колото-різане ушкодження грудей (на 1 см нижче лівої ключиці по середньоключичній лінії), з ушкодженням верхньої долі лівої легені та масивним крововиливом у плевральну порожнину (670г кров`яних згортків та 1300 мл рідкої крові); в цілому, рановий канал направлений зліва направо, зверху вниз та спереду назад, загальною довжиною 9,5 см. Зважаючи на форму та розміри рани, наявність рівних неосаднених країв, гострокуткового та «П» -подібного кінців, переважання довжини ранового каналу над довжиною та шириною шкірної рани, а також на форму і довжину ранового каналу, слід вважати, що вищезазначене колото-різане ушкодження спричинене дією гострокінцевого, одностороннєгострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П» - подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, товщиною не менше 0,1см. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета, була не більше 1,3 см., найбільша довжина не менше 10см (з урахуванням наявності пошкоджень на предметах одягу потерпілого). При занурені колючо-ріжучого предмета, його лезна частина була обернена вверх, обушкова частина - донизу. Причиною смерті ОСОБА_13 , стало колото-різане поранення грудей з ушкодженням лівої легені, що ускладнилося розвитком гострої крововтрати. Вказане ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку привело до настання смерті потерпілого. З огляду на динаміку розвитку трупних явищ, можна припустити, що смерть ОСОБА_13 настала не пізніше як за 2-3 години до вивчення трупних явищ на місці події. На момент настання смерті ОСОБА_13 був нетверезим; концентрація етилового спирту в крові трупа (4,6 ‰) відповідає його концентрації у живої людини при тяжкому алкогольному отруєнні; кров трупа належить до групи В з ізогемаглютиніном анти -А (3 група).
Аналізуючи ці відомості, колегія суддів вбачає, що вони збігаються з показаннями обвинуваченого про те, що удар ножем потерпілому він заподіяв саме правою рукою в ліву частину тулубу потерпілого.
Відповідно до висновків експерта за № 147МК-С/17/2174-С/17 від 23 листопада 2017 року дослідження шкірного клаптя з раною від трупа ОСОБА_13 та висновку експерта № 35/2174-с/17 від 14 грудня 2017 року трупа ОСОБА_13 встановлене проникаюче колото-різане ушкодження грудей (на 1см нижче лівої ключиці по середньоключичній лінії) з ушкодженням верхньої долі лівої легені. Зважаючи на форму та розміри рани, наявність рівних неосаднених країв гострокуткового та «П» - подвбного кінців, переважання довжини ранового каналу над довжиною та шириною шкірної рани, а також на форму і довжину ранового каналу, слід вважати, що вищезазначенне колото-різане ушкодження спричинене дією гострокінцевого, одностороннєгострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П» подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, товщиною не менше 0,1см та співставляючи конструктивні властивості представлених на експертизу ножів з морфологічними особливостями колото-різаного ушкодження на тілі і одязі потерпілого то вказане колото-різане поранення могло бути спричинене ножем № 1.
Дослідивши описову частину висновку експерту № 35/2174-с/17 від 14.12.2017 року, колегія суддів вбачає, що умовно позначений ніж № 1 має фігурну рукоятку, суцільнолиту з полімерного матеріалу саме оранжевого кольору. Саме на цей ніж (з оранжевою ручкою) вказував в своїх показання обвинувачений при уточненні яким ножем він заподіював удар.
Відповідно до заяви ОСОБА_7 , яка була ним написана власноручно, вбачається, що він надав працівнркам поліції свою одежу, яка була на ньому на момент вчинення злочину (вбивства). (арк 88, т.6).
Отже на той момент він усвідомлював що вчинив саме вбивство, оск5ільки власноруч це зазначив в зачяві.
Крім того, відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 16.11.2017 року (арк. 173-174 т.6), вбачається, що ОСОБА_7 зазначав, що під час розпиття спиртних напоїів із потерпілим, останній кинувся на нього із ножем, однак обвинувачений вибив нож з рук потерпілого, відштовхнув його від себе, та коли потерпілий впав від поштовху на стул, ОСОБА_7 взяв зі столу ніж з оранжевою ручкою та наніс потерпілому один удар в область лівої сторни в область сердця. При цьому, ОСОБА_7 пояснив, що він розумів те, що коли він вибив з рук потерпілого ніж та відштовхнув його від себе його життю вже нічого не загрожувало. Саме на правильність відомостей цього протоколу посилався обвинувачений під час апеляційного перегляду.
Поряд з цим належить врахувати, що відповідно до висновку експерта № 39/2174-с/17 від 26 грудня 2017 року на трупі ОСОБА_13 встановлене проникаюче колото-різане ушкодження грудей (на 1см. нижче лівої ключиці по середньоключичній лінії), з ушкодженням верхньої долі лівої легені. Зважаючи на форму та розміри рани, наявність рівних неосаднених країв, гострокуткового та «П» -подібного кінців, переважання довжини ранового каналу над довжиною та шириною шкірної рани, а також на форму і довжину ранового каналу, слід вважати, що вищезазначене колото-різане ушкодження спричинене дією гострокінцевого, одностороннєгострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П» - подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами, товщиною не менше 0,1см. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета, була не більше 1,3см., найбільша довжина не менше 10см (з урахуванням наявності пошкоджень на предметах одягу потерпілого). При занурені колючо-ріжучого предмета, його лезвійна частина була обернена вверх, обушкова частина - донизу. Ранковий канал направлений зліва направо, зверху вниз та спереду назад, таким ймовірніше за все, був і напрямок дії колючо-ріжучого предмета. Вказане ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення і в даному випадку привело до настання смерті потерпілого. Вказане колото-різане ушкодження на тілі потерпілого ОСОБА_13 , могло бути заподіяне способом і за механізмом на який вказує ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 16 листопада 2017 року.
Аналізуючи показання, які обвинуваченицй надав під час проведення слідчого експерименту, колегія суддів вбачає, що ОСОБА_7 після того, як вибив з рук потерпілого ніж та відштовхнув його від себе, мав реальну можливість покликати когось на допомогу, або покинути місце події, однак об`єктивно усвідомлюючи те, що його життю нічого не загрожує, продовжив свої дії спрямовані на заподіяння удару ножем потерпілому.
Як слушно зазначив суд першої інстанції, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Враховуючи показання обвинуваченого, які ним були надані під час проведення слідчого експерименту у присутності його захсиника, а саме те, що він наніс удар потерпілому коли останній впав на стул та не уявляв небезпеки для життя обвинуваченого і не намагався підвестися, не вчиняв жодних дій, які б могли свідчити про продовження посягання на життя обвинуваченого, однак останній взяв ніж встав та заподіяв удар потерпілому в область життєво важливого органу - серця, що узгоджується з висновками експертів, колегія суддів вважає, що ці дії ОСОБА_7 свідчать про наявність у нього умсислу саме на спричинення смерті потерпілому, оскільки об`єктивно не було необхідності заподіяювати цей удар потерпілому, який на той час вже припинив свої агресивні дії.
Таким чином, твердження ОСОБА_7 про відсутність в його діях складу злочину, передбасченого ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності.
Вищезазначені відомості, на які суд послався, як на докази в мотивувальній частині вироку, беззаперечно доводять факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство, а саме умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, що повністю знайшло своє підтвердження, як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду вироку в суді апеляційної інстанції.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом, а тому версія обвинуваченого є безпідставною, оскільки доводи ОСОБА_7 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а суд першої інстанції навів переконливі висновки у вироку щодо їх спростування саме виходячи з наявності об`єктивно досліджених доказів сторони обвинувачення.

Поряд з цим, перевіривши законність вироку в частині призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, а також остаточного покарання у виді 7 років 8 місяців позбавлення волі з застосуванням норм ст. ст. 70 та 71КК України - відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені покарання, суд у повній мірі врахував вимоги кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст.50, 65, 66, 67 КК України, а саме додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також врахував відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання з ізоляцією від суспільства, неодружений, офіційно не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашені судимості за корисливі злочини, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також правильно встановив і врахував обставини що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та наявність обставини , що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції слушно зазначив та врахував при призначенні покарання те, що ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає вчинення злочину, ОСОБА_7 виявляв ознаки вищевказаного хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; (т.6 арк. 183)
При цьому належить врахувати, що згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, тобто судове рішення повинно виконувати функцію особистої та загальної превенції. Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім покаранням для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для скасування або зміни вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії судового рішення.

Судді

________________ ________________ _____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4