ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1253/20 Справа № 203/2984/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000051 від 12.08.2020 року за ч.3 ст.368 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000051.
Накладено арешт на 1/3 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 (номер запису про право власності 24813415), а також на належний останньому транспортний засіб Mercedes-Benz 140, синього кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження та користування зазначеним майном.
Вирішуючи клопотання про арешт, слідчим суддею враховано, що надані матеріали кримінального провадження в достаній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України та обгрнутовану підозру у його вчиненні ОСОБА_8 .
Слідчий суддя, врахував, що санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, прийшов до висновку про наявність передбачених ч.1, п.3 ч.2, ч.5 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного, а саме: належної останньому на праві спільної часткової власності 1/3 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 та транспортний засіб Mercedes-Benz 140, синього кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, на її думку вона є незаконною та необґрунтованою, прийнята із порушенням вимог чинного законодавства.
Вважає, що слідчий суддя не вірно задовольнив клопотання слідчого, остільки, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно підозрюваного , є в даному випадку невиправданою мірою втручання органу досудового розслідування у права і свободи підозрюваного у кримінальному провадженні. На думку адвоката, підозрюваний не вчинив жодних дій, направлених на переоформлення належному йому майна з метою його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі тощо, що свідчить про відсутність у підозрюваного намірів переховуватись від правоохоронних органів та/або суду, перешкоджати процесу здійснення правосуддя, приховувати належне йому майно шляхом укладання незаконних угод.
На його думку, заборона підозрюваному ОСОБА_8 розпоряджатися майном, що належить йому на праві часткової приватної власності, фактично призведе до позбавлення підозрюваного єдиного на сьогоднішній день джерела доходу у вигляді орендної плати, при тому, що підозрюваний має батьків похилого віку, які в силу свого віку та стану здоров`я потребують не лише піклування, але й фінансової підтримки.
Вважає, що 1/3 частина майна, що належить підозрюваному, не виділена в натурі, тому, неможливо позбавити підозрюваного права розпоряджання цим майном без порушення права власності інших співвласників.
Позиції учасників судового провадження.
ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали подану апеляційну скаргу, просили апеляційну скаргу задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в частині безпідставності заборони користування часткою будівлі, належної ОСОБА_8 , а в решті прохав залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали за клопотанням та кримінального провадження обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наявних матеріалів за клопотанням слідчого, погодженого прокурором, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0000051, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2020 року за ч.3 ст.368 КК України.
Постановою прокурора від 20.08.2020 року кваліфікацію було змінено на ч.3 ст.369-2 КК України. Також 20.08.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.
В межах цього кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на належної останньому на парві спільної часткової власності 1/3 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 та транспортний засіб Mercedes-Benz 140, синього кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 .
Оскаржуваною апелянтом ухвалою накладено арешт на майно, перелік якого зазначений у клопотання сторони обвинувачення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, тому слідчий суддя вірно прийшов до висновку про наявність передбачених ч.1, п.3 ч.2, ч.5 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підозрюваного, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні, майна переліченого в оскаржуваній ухвалі.
Поряд з цим, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо визначеного способу обтяження майна.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. ч. 3, 4 ст. 173 КПК України).
В даному випадку заборона користування та розпорядження автомобілем та 1/3 частини нежитлової будівлі є невиправданим обтяжливим способом, враховуючи що відчуження та розпорядження мають однакові наслідки.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
В апеляційному суді адвокат та підозрюваний заявили, що частини нежитлової будівлі є власником ОСОБА_8 , а інші особи є співвласниками, у зв`язку з чим виникли певні труднощі в користуванні.
В судовому засіданні ОСОБА_8 також зазначив апеляційному суду, що на сьогоднішній день його єдиним джерелом доходу є дохід з орендної плати приміщення, та автомобіль потрібен оскільки має на утриманні своїх батьків, яким потрібна допомога для пересування в медичні заходи та арештоване майно йому також необхідне.
Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися автомобілем та приміщенням, визначеним у клопотанні слідчим, апеляційний суд виходить з обставин провадження, а також з необхідності виконання завдань кримінального процесу.
Апеляційний суд приходить до висновку, що застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, а саме шляхом заборони відчуження 1/3 частини нежитлового приміщення, буде необхідним, адже таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим, та справедливим. Користуватися цим приміщенням ОСОБА_8 має право.
Що стосується накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz 140, державний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони користування та відчуження, то вказане рішення суду є обґрунтованим та законним.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, у зв`язку з чим відповідні доводи в апеляції захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 підлягають лише частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2020 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000051 від 12.08.2020 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000051, задовольнити частково.
Накласти арешт на 1/3 частини нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 (номер запису про право власності 24813415), шляхом заборони відчуження даного приміщення, а також на належний останньому транспортний засіб Mercedes-Benz 140, синього кольору, державний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , шляхом заборони відчужувати будь-кому зазначене майно, та заборонити користуватися ним до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ____________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4