№ 174/383/19
№ 1-кп/209/58/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2021 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 її захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське кримінальне провадження по справі № 1-кп/209/58/21

відносно обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України внесені в ЄРДР за №0000102 від 25.03.2019 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вільногірськ Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, не працює, розлучена, має чотирьох неповнолітніх дітей 2010, 2013 та 2016 років народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима: 1). 27.03.2019 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 1 рік; 2). 06.05.2019 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до відбування покарання 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки; 3). 03.12.2019 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяця; 4). 30 березня 2020 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; 5). 13 травня 2020 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, вирок змінений вироком Дніпровського апеляційного суду від 7 вересня 2020 року, в частині покарання призначено до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2019 року близько 19:00 годин ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , де в зальній кімнаті на столі, побачила мобільний телефон, марки SAMSUNG J1 чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 , з сім картою «Київстар» № НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в результаті чого у останньої раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення вищевказаного майна, яке належить ОСОБА_7 . В той же день, тобто 22.03.2019 року близько 19:10 годин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись у вищевказаній квартирі АДРЕСА_4 , розташованої за вищевказаною адресою, впевнившись, що за її злочинними діями не спостерігає ОСОБА_7 , та не повідомляючи про свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, таємно викрала мобільний телефон марки SAMSUNG J1 чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 , з сім картою «Київстар» № НОМЕР_3 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, вартістю 1201,15 грн. Після чого з викраденим з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 , майновий збиток на загальну суму 1201,15 грн,,
ОСОБА_5 визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненою повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому органами досудового слідства обвинуваченні визнала повністю, пояснила суду, що дійсно прийшла в гості до колишнього чоловіка ОСОБА_8 побачила в нього мобільний та викрала його.

Крім повного визнання своєї провини обвинуваченої за фактом крадіжки 22.03.2019 року вона підтверджується:
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 22.03.2019 року близько 19.30 годин до нього в гості за адресою АДРЕСА_5 прийшла його колишня дружина обвинувачена ОСОБА_5 , побула трохи та пішла, після того як вона пішла він виявив що зник його мобільний телефон марки «Самсунг J1» чорного кольору. Він звернувся із заявою в поліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_9 який пояснив суду, що навесні 2019 року йому подзвонила ОСОБА_10 та попросила викупити мобільний телефон марки «самсунг» в ломбарді. Він його викупив за 600 гривень. Потім до нього прийшла поліція та сказала що цей телефон був викрадений та забрала його.

Договором /а.с. 167/, згідно якого підтверджується, що 22.03.2019 року ОСОБА_5 заклала викрадений мобільний телефон в ломбард.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченої в інкримінованому їй злочині, оскільки вона підтверджена доказами у своїй сукупності, зокрема її особистими показаннями, показаннями потерпілого, свідка, письмовими доказами. Всі вищенаведені докази відтворюють всю картину злочину логічною та правдивою та не викликають сумніву у суду.

Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для визнання винною обвинуваченої у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки ці докази узгоджуються між собою, не містять розбіжностей, об`єктивно відображують хід подій, відповідають фактичним обставинам справи, не викликають у суду ніяких сумнівів в їх достовірності.
Дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 30.03.2019 року близько 15:30 годин остання разом з ОСОБА_11 , знаходилась в приміщенні його квартири №; АДРЕСА_6 , де в зальній кімнаті, побачила мобільний телефон, марки MOBILE PHONE Е240 чорного кольору імеіі: НОМЕР_4 ; імеі2: НОМЕР_5 з сім картою «Київстар» № НОМЕР_6 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, в результаті чого у останньої раптово виник, злочинний намір направлений на таємне викрадення вищевказаного майна, який належить ОСОБА_11 . В той же день, тобто 30.03.2019 року близько 15:40 годин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, продовжуючи знаходитись у квартирі АДРЕСА_2 , розташованої за вищевказаною адресою, впевнившись, що за її злочинними діями не спостерігає ОСОБА_11 та не повідомляючи про свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, таємно викрала мобільний телефон марки MOBILE PHONE Е240 Чорного кольору імеіі: НОМЕР_4 ; імеі2: НОМЕР_5 , з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_6 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, вартістю 406,60 грн. Після чого з викраденим з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_11 , майновий збиток на загальну суму 406,60 грн.
За вказаних обставин, ОСОБА_5 на думку сторони обвинувачення своїми умисними діями повторно вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому обвинуваченні не визнала повністю, пояснила суду, що дану крадіжку вона не здійснювала, дійсно закладала викрадений телефон в ломбард на прохання свого знайомого ОСОБА_12 , оскільки в неї був паспорт, звідки він узяв той телефон він їй не казав.
Так, в основу та обґрунтування обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України 30.03.2019 року, стороною обвинувачення суду, зокрема надано та досліджено судом наступні докази.
Показання потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду, що ввечері того дня до нього в гості в приміщення його квартири №; АДРЕСА_6 прийшли його знайомі ОСОБА_5 та ОСОБА_12 на прізвисько « ОСОБА_13 », в залі під журнальним столом лежав його мобільний телефон «MOBILE PHONE Е240» чорного кольору. Після того як гості пішли, мобільний телефон зник.
Свідок ОСОБА_12 , поснив суду, що навесні 2019 року він дійсно був в гостях у ОСОБА_11 з яким випивали, коли закінчилися гроші, ОСОБА_14 дав йому мобільний телефон, щоб він його заклав в ломбард та на гроші купив ще випити. Він погодився та заклав телефон на паспорт ОСОБА_5 яку попросив, оскільки в неї був паспорт. Гроші витратив на спиртне.
Договір /а.с. 171/, згідно якого підтверджується, що 30.03.2019 року ОСОБА_5 заклала викрадений мобільний телефон в ломбард.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд дійшов висновку про недоведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 інкримінованого їй злочину, виходячи з наступного.
При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК повинна враховуватися при застосуванні кримінального процесуального законодавства України. Так, ЄСПЛ вважає, що доведення "поза розумним сумнівом" відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні кримінальної відповідальності і має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення по справах "Козинець проти України", "Авшар проти Туреччини", "Севтап Везнедароглу проти Туреччини").
Згідно доказів наданих суду стороною обвинувачення, неможливо встановити та з цих доказів прийти до обґрунтованого висновку поза розумним сумнівом, що обвинувачена ОСОБА_5 здійснила дану крадіжку. Обвинувачена свою вину не визнає, потерпілий не може підтвердити факт вчинення крадіжки обвинуваченою оскільки вказав, що телефон зник після перебування в гостях крім обвинуваченої, ще й ОСОБА_12 , останній взагалі вказував суду на те, що сам обвинувачений перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння надав телефон саме йому, обвинувачена не була присутня при цьому та не викрадала телефон. Факт закладення викраденого телефону обвинуваченою в ломбард не може свідчити про беззаперечну та безсумнівну доведеність здійснення нею даної крадіжки. Інших доказів вини обвинуваченої суду не надано.
За змістом ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. Якщо у ході судового розгляду не буде доведено, що був вчинений злочин, в якому обвинувачується особа, або не буде доведено, що злочин вчинений обвинуваченим, або не буде доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину суд ухвалює виправдувальний вирок.

Суд визнає, що під час даного судового розгляду вичерпані можливості усунути суперечності та сумніви щодо доведення стороною обвинувачення винуватості обвинуваченої за епізодом від 30.03.2019 року.

За таких обставин суд вважає, що за неналежністю, а також неспроможністю та недостатністю досліджених у сукупності доказів, є недоведеним, що крадіжка 30.03.2019 року, в якій обвинувачується ОСОБА_5 у зв`язку з чим на підставі ст.373 ч.1 п.2 КПК України останню слід визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдати її.

При визначенні покарання обвинуваченій за епізодом від 22.03.2019 року, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої: яка визнала свою провину, розкаялася у вчиненому, має чотирьох малолітніх дітей, але раніше неодноразово судима.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття, повне визнання своєї провини., наявність в обвинуваченої чотирьох малолітніх дітей
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Оскільки обвинувачена вчинила нетяжкий злочин, розкаялася у скоєному, повністю визнала свою провину, але раніше неодноразово судима, в тому числі за аналогічні корисливі злочини, з урахуванням вищезазначених обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання її може бути досягнуто лише в умовах ізоляції останньої від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення більш м`яких покарань більш суворим.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки SAMSUNG J1 чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 підлягає поверненню потерпілому ОСОБА_7 , мобільний телефон, марки MOBILE PHONE Е240 чорного кольору імеіі: НОМЕР_4 ; імеі2: НОМЕР_5 підлягає поверненню спадкоємцям потерпілого ОСОБА_11 ; закладні з ломбардів підлягають залишенню в матеріалах справи у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 за епізодом від 22.03.2019 року визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначити їй покарання у виді 2 /двох / років 6 /шести / місяців 1 /одного / дня позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинути покарання призначене за вироком Дніпровського апеляційного суду від 7 вересня 2020 року, у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, і остаточно визначити до відбуття ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 /двох / років 6 /шести / місяців 1 /одного / дня позбавлення волі.

Строк покарання відраховувати з моменту затримання, тобто з 22.08.2019 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

ОСОБА_5 за епізодом від 30.03.2019 року обвинувачену у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, визнати невинуватою та виправдати.

Речові докази мобільний телефон марки SAMSUNG J1 чорного кольору імеі1: НОМЕР_1 ; імеі2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_7 , мобільний телефон, марки MOBILE PHONE Е240 чорного кольору імеіі: НОМЕР_4 ; імеі2: НОМЕР_5 повернути спадкоємцям потерпілого ОСОБА_11 ; закладні з ломбардів залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів - всіма учасниками процесу - з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1