Справа № 297/874/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 р. м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , перекладачі ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою директора комунального некомерційного підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» про припинення примусових заходів медичного характеру щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, громадянина України, 02.06.2016 року судимого Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 15- ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до остаточного покарання 6 років позбавлення волі, 18.04.2019 року звільненого з місць позбавлення волі; 19.05.2020 року Берегівським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, згідно ст.ст. 20, 93,94 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання,

встановив:
19 травня 2020 року вироком Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи. У відповідності до ст.ст. 20, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

26 листопада 2020 року директор КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» звернулася в суд в порядку ст. 95 КК України із заявою про припинення застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_7 мешканця АДРЕСА_1 , оскільки на даний час психічний стан останнього покращився, що дозволяє припинити застосування примусового заходу медичного характеру щодо нього у вигляді амбулаторного лікування по місцю проживання.
Засуджений ОСОБА_7 під час судового засідання таперечив щодо припинення застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, оскільки він є інвалідом 3 групи, після чого, в порядку ст. 330 КПК України був видалений з зали судового засідання у зв`язку з повторним порушенням порядку у залі судового засідання за протоколярною ухвалою суду на весь час судового розгляду.

Представник КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що на даний час психічний стан ОСОБА_7 покращився, він пройшов курс лікування, психозів не має, що дозволяє припинити застосування примусового заходу медичного характеру щодо нього у вигляді амбулаторного лікування по місцю проживання. Крім того, представник зазначила, що насправді щодо ОСОБА_7 була проведена судово-психіатрична експертиза 22.10.2020 року за постановою слідчого по іншому кримінальному провадженню, та дата проведення у висновку - 24.11.2020 року є помилковою.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що слід відмовити в задоволенні заяви, у зв`язку з тим, що агресивна поведінка засудженого, яка проявилася і в судовому засіданні свідчить про те, що він потребує подальшого лікування .
Захисник ОСОБА_6 просив також відмовити в задоволені заяви, оскільки засуджений ОСОБА_7 добровільно бажає лікуватись у психіатричному закладі.
Заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
19 травня 2020 року вироком Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_7 засуджено ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі , за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи. У відповідності до ст. ст. 20, 93, 94 КК України застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання (а.с. 5-7).

Так, згідно висновку комісії лікарів психіатрів (датованого 24.11.2020 року) ОСОБА_7 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїчної шизофренії, у стані ремісії. Враховуючи стабільність психічного стану, відсутність психотичної симптоматики, наявність впорядкованої поведінки, появу формальної критики до скоєного злочину та свого захворювання, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що психічний стан ОСОБА_7 дозволяє припинити примусові заходи медичного характеру (а.с. 2-4).
При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що вказаний висновок комісії лікарів психіатрів був наданий 22.10.2020 року на виконання постанови слідчого СВ Берегівського ВП у зв`язку з розслідуванням іншого кримінального провадження щодо скоєння ОСОБА_7 крадіжок в період з 28.09.2020 року по 17.10.2020 року та затримання останнього.
Судом також встановлено, що ОСОБА_7 з 23.03.2020 року по 18.06.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, після чого на виконання вироку суду з 18.06.2020 року знаходився на амбулаторному лікуванні поліклінічного відділення КНП «ОЗНПД м. Берегова» ЗОР. Крім того, також встановлено, що ОСОБА_7 після винесення вироку не дотримувався порядку амбулаторного лікування, виїхав за межі області на сезонні роботи, та 22.10.2020 року був затриманий по іншому кримінальному провадженні і з того часу знаходиться під вартою. Отже, фактично амбулаторне лікування засудженим не приймалось.
Наявність агресивної поведінки засудженого ОСОБА_7 в судовому засіданні також свідчить про його нестабільний психічний стан.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява директора комунального некомерційного підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» про припинення примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у вигляді амбулаторного лікування по місцю проживання є недоведеною та передчасною.
На підставі наведеного, керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 512, 514 КПК України,
ухвалив:
В задоволенні заяви директора комунального некомерційного підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегова» про припинення примусового заходу медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1