Справа № 577/4448/19
Провадження № 1-кп/577/106/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
1) 04.08.2003 року Конотопським міським судом за ст. 118 ч. 1 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;
2) 10.08.2006 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 09.06.2010 року Конотопським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі;
4) 12.07.2013 року Конотопським міськрайонним судом за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;
5) 11.06.2018 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 4 місяців арешту, звільнився 11.10.2018 по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
14.02.2019 року близько 11 год. ОСОБА_9 , який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, перебуваючи біля покинутого господарства, розташованого по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , помітив металеві елементи, використані у конструкції до вхідних воріт, встановлених для огорожі зазначеного домоволодіння, якими вирішив неправомірно заволодіти.
Реалізуючи злочинний намір, впевнившись у відсутності власника майна та сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправність та таємність своїх дій ОСОБА_9 зняв з петель дві стулки воріт, виготовлені по периметру з кутника, розміром 1х1 м та викопав із землі два металеві стовпчики, виготовлені з металевої труби діаметром 55 см довжиною 89 і 93 см, таким чином, повторно скоїв таємне викрадення чужого майна заволодівши виробами з чорного металу загальною вагою 47,3 кг, вартістю 262 грн. 52 коп. Проте, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_9 не зміг розпорядитись викраденим на власний розсуд, оскільки був викритий на місці злочину працівниками поліції Конотопського ВП ГУНП в Сумській області, тобто не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Отже, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинено повторно.
Крім того, 31.07.2019 року, близько 23:30 год., ОСОБА_9 разом з братами ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відпочивали у кафе «Дев`ятка», розташованого по вул. І. Франка, 35 в м. Конотоп, де спільно вживали спиртні напої.
Перебуваючи у стані сп`яніння під час спілкування між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виник конфлікт внаслідок висловленої образи останнього на адресу малознайомої дівчини за яку заступився обвинувачений зробивши певне зауваження. У словесну перепалку втрутився потерпілий ОСОБА_13 , прийнявши сторону брата ОСОБА_14 , що стало підставою для висловлювання взаємних образ між обвинуваченим та потерпілим під час яких ОСОБА_13 вдарив долонею ОСОБА_15 по обличчу, після чого присутні їх розборонили. Проте, конфлікт не був вичерпаний і продовжився взаємними образами в процесі чого потерпілий ОСОБА_13 завдав ОСОБА_16 два удари кулаком в область лівого уха, що викликало у обвинуваченого почуття обурення, гострої особистої неприязні та раптовий умисел на вбивство потерпілого.
Реалізуючи злочинний намір обвинувачений ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки у вигляді протиправного заподіяння смерті потерпілого та бажаючи їх настання, дістав з правої кишені штанів (джинсів) розкладний ніж (викидуху), що тривалий час носив з собою, який привів у стан використання викинувши лезо шляхом натискання кнопки, та умисно наніс ОСОБА_17 один удар в ділянку грудної клітини зліва, а потім - ще один удар в скроневу ділянку голови зліва, тобто в місце розташування життєво важливих органів людини, після чого втік з місця злочину покинувши потерпілого напризволяще.
В результаті ОСОБА_17 були заподіяні проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва, лівобічний гемопневмоторакс, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, які виникли від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, а також ножове поранення лицьового черепу з пошкодженням орбіти, решітчастої кістки, основної пазухи носової перетинки, гепастатуса лівої верхньо-щелепної пазухи, що не є небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які виникли від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями.
Проте, вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення умислу на позбавлення життя ОСОБА_18 смерть останнього не настала незалежно від волі обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки потерпілий у тяжкому стані був екстрено госпіталізований до реанімаційного відділення КЗ «Конотопська міська лікарня», де прооперований з подальшим лікуванням у хірургічному відділенні КНП MP «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» в період часу з 01.08. по 16.08.2019 року.
Таким чином ОСОБА_9 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 15 ч.2, 115 ч. 1 КК України закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив обставини вчинених ним злочинів наголосивши, що не бажав настання смерті потерпілого.
Так, надаючи покази суду ОСОБА_19 вказав, що 14.02.2019 року у денний час проходячи біля покинутого господарства по вул. Усп.-Троїцька, 16/1 в м. Конотоп, побачив металеві елементи встановлені для огорожі, які вирішив викрасти і у подальшому здати на металобрухт та отримати кошти. Впевнившись, що поряд нікого немає він зняв з петель дві стулки воріт та викопав із землі два металеві стовпчики, виготовлені з металевих труб. Проте, не зміг розпорядитись викраденим, тому як був затриманий на місці злочину працівниками поліції. З вагою та вартістю викраденого металу повністю згоден.
Крім того, 31.07.2019 року, близько опівночі, він разом з братами ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 відпочивали в приміщенні кафе «Дев`ятка», де вживали пиво. Почувши як ОСОБА_22 ображає дівчину зробив тому зауваження внаслідок чого між ними виник конфлікт, у який втрутився ОСОБА_13 підтримавши ОСОБА_23 , що стало підставою висловлювання взаємних образ в ході яких ОСОБА_13 вдарив його долонею в обличчя, після чого присутні їх розборонили. Однак, конфлікт не був вичерпаний і продовжився взаємними образами в процесі чого ОСОБА_22 із-за спини ОСОБА_18 наніс обвинуваченому два удари в обличчя, а потім останній завдав ще два удари кулаком в область лівого уха та один удар у ніс. Ухиляючись, він вихватив з кишені джинсів розкладний ніж, який носив з собою, і не цілячись двічі вдарив потерпілого. Удари ножем наносив навмання. На даний час не пам`ятає їх послідовність і місце заподіяння. Після того як потерпілий впав на підлогу нахилився, став на коліна сказав «Брат не помирай» і зрозумівши, що накоїв, злякавшись втік з місця злочину. У вчиненому кається і просить суворо не карати, запевняє, що не хотів позбавляти життя брата. Позовні вимоги про відшкодування витрат на лікування потерпілого повністю визнає.
Потерпіла по епізоду замаху на крадіжку ОСОБА_10 подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Крім того, вина ОСОБА_9 у вчиненні замаху на крадіжку з господарства потерпілої ОСОБА_10 доводиться протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та рапортом про виявлення злочину, що стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР і початком проведення досудового розслідування (т.1 а.с.214,215,91). Протоколами огляду місця події від 14.02.2019 року та 15.02.2019 року, згідно яких місцем злочину є господарство по АДРЕСА_3 , звідки обвинувачений намагався викрасти металеві вироби огорожі, що оглянуті і приєднані до кримінального провадження в якості доказів (т.1 а.с. 214-219,220-222,223). Висновком судово-товарознавчої експертизи відповідно до якої вартість викраденого металу становить 262 грн. 52 коп. (т.1 а.с.229-232). Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 під час якого останній добровільно розповів та показав місце перебування викраденого майна та спосіб викрадення (т.1 а.с.234-237).
Щодо епізоду замаху на вбивство вина ОСОБА_9 доводиться такими доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 31.07.2019 року близько полуночі під час перебування в кафе «Дев`ятка», де вони вживали пиво, між ним та братом ОСОБА_9 стався конфлікт, який переріс спочатку у взаємні образи, а потім у штовханину під час чого він дійсно вдарив ОСОБА_9 долонею в обличчя. Причиною конфлікту стало негативне ставлення обвинуваченого до брата ОСОБА_14 із-за чого між останніми відбулась словесна перепалка з висловлюванням образ, у яку втрутився потерпілий заступаючись за ОСОБА_23 . Ця перепалка продовжувалась 5-6 хвилин, як в приміщенні кафе, так і в коридорі закладу. Вже перебуваючи у приміщенні кафе до нього підбіг ОСОБА_19 з ножем у руці та наніс удар ножем в голову, а саме у ліву скроневу частину, від чого потерпілий став падати, але його хтось підтримав і поклав на підлогу. Після цього ОСОБА_19 вибіг з кафе і втік. Коли саме ОСОБА_19 завдав йому удар ножем у лівий бік не пам`ятає, але відчув це поранення ще в приміщенні кафе. Зазначив, що після отриманої травми голови послідовність та конкретність подій того вечора чітко не пригадує і може щось плутати, але точно знає, що два ножових поранень завдав саме ОСОБА_19 , який до цього, під час взаємного висловлювання образ, також погрожував вбити його та ОСОБА_23 . Жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, пробачає останнього і просить суворо не карати, оскільки вони є рідними братами (т.2 а.с.78).
Фактично такі ж покази надав потерпілий і під час слідчого експерименту проведеного на досудовому слідстві із застосуванням технічних засобів, що досліджений у судовому процесі (т.1 а.с.130-139).
Свідок ОСОБА_9 вказав, що 31.07.2019 року, близько 23:00 год., спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_24 перебуваючи в кафе «Дев`ятка» сиділи за одним столом і пили пиво. Між ОСОБА_25 та ОСОБА_23 відбувся словесний конфлікт, у якій втрутився він на стороні ОСОБА_25 , а ОСОБА_26 заступився за ОСОБА_23 . Під час цього конфлікту вони штовхали один одного, але не билися. Потім якийсь незнайомий чоловік вивів їх з ОСОБА_23 на вулицю. У цей час ОСОБА_25 і ОСОБА_26 залишалися в приміщенні кафе. Через деякий час з кафе вибіг ОСОБА_25 і сказавши: «Що я наробив», втік. Повернувшись до приміщення кафе побачив на підлозі Касимбалу з ножем в голові. Додав, що ОСОБА_25 має запальний характер.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що у зазначений день та час спільно з ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 в кафе «Дев`ятка» пили пиво. Між ним та ОСОБА_25 виник словесний конфлікт на грунті невдалого жарту, який він висловив у бік дівчини, внаслідок чого обвинувачений став його ображати, а ОСОБА_26 заступився, що призвело до взаємних образ вже ОСОБА_25 з ОСОБА_26 . В ході образ ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_25 і вони впали. Коли обвинувачений підвівся, то отримав удар в обличчя і від нього. Тоді за ОСОБА_25 вступився ОСОБА_27 із-за чого вже з останнім виникла сварка. У цей час він перебував спиною до ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . Повернувшись побачив ОСОБА_26 з ножем в голові, який лежав на підлозі. Сіявуш сказав: «Що я наробив» і втік. Раніше цей ніж він бачив у ОСОБА_25 .
Аналогічні покази надав свідок ОСОБА_11 і під час слідчого експерименту проведеного на досудовому слідстві із застосуванням технічних засобів, що досліджений у судовому процесі (т.1 а.с.157-159).
Свідок ОСОБА_29 підтвердив перебування того вечора в кафе «Дев`ятка» в компанії братів ОСОБА_30 , де спільно пили пиво. Потім вийшов на вулицю, а брати залишились в приміщенні. Через деякий час з кафе вибіг ОСОБА_19 і втік. Повернувшись до кафе він побачив на підлозі ОСОБА_18 з ножем в голові. Безпосереднім свідком подій, що відбувалися між братами не був і з цього приводу нічого додати не може.
Із досліджених письмових доказів судом встановлено наступне.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР і проведення досудового розслідування стало повідомлення до поліції зі служби 102 про ножове поранення в голову ОСОБА_8 , а також заява останнього (т.1 а.с.72,238,239).
Місцем злочину, що відбувся 31.07.2019 року близько 23:30 год., є приміщення кафе «Дев`ятка», розташоване по вул. І. Франка, 35 в м. Конотоп. Дане місце обстежене оперативно-слідчою групою про що свідчить протокол огляду місця події від 01.08.2019 року, під час якого вилучено кепку-козирьок, коробку з-під гральних карт, гральні карти, марлевий бинт зі змивом речовини бурого кольору (т.1 а.с.240-250).
Згідно висновку медичного огляду проведеного 01.08.2019 року о 14:27 год. ОСОБА_9 , який був затриманий працівниками поліції того ж дня о 09:50 год., перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.239а, т.2 а.с.102-103).
Знаряддя злочину - ніж, що використаний ОСОБА_9 для заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 був вилучений у хірургічному відділенні Конотопської ЦРЛ разом з одягом потерпілого, у якому той перебував на час злочину, що підтверджено протоколами огляду місця події від 01.08.2019 року (т.1 а.с.248-250, т.2 а.с.1-8).
Наведені речові докази приєднані до кримінального провадження, на них накладений арешт і у подальшому досліджувались експертами (т.2 а.с.9,10).
За висновком судово-медичної експертизи №386 від 10.09.2019 року у ОСОБА_8 на час судово-медичного обстеження 15.08.2019 року мали місце рана в лівій скронево-виличній ділянці, рана в ділянці лівої реберної дуги по середньо-ключичній лінії; знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: сполучна травма голови та грудної клітини, ножове поранення лицьового черепа з пошкодженням орбіти, решітчастої кістки, основної пазухи носової перетинки, гепастатуса лівої верхньо-щелепної пазухи, проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва, лівобічний гемопневмоторакс. По ступею важкості ножове поранення лицьового черепу з пошкодженням орбіти, решітчастої кістки, основної пазухи носової перетинки, гепастатуса лівої верхньо-щелепної пазухи не є небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва, лівобічний гемопневмоторакс по небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження виникли від дії предметів з колюче-ріжучими властивостями, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення ушкодження могли утворитися в час указаний потерпілим, що підтверджується записами медичної документації. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілому було спричинено не менше двох ударів. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілий міг знаходитися у вертикальному або близькому до нього положеннях (т.2 а.с.12, 13-19).
Згідно додаткової судово-медичної експертизи механізм спричинення тілесних ушкоджень продемонстрований потерпілим ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту співпадає не в повному обсязі з тілесними ушкодженнями, які малися у нього на час судово-медичного обстеження та під час госпіталізації у відділення. Не співпадає в кількості нанесених тілесних пошкоджень в ділянку грудної клітини зліва (т.2 а.с.24,25-30).
На досудовому слідстві з обвинуваченим ОСОБА_9 був проведений слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів в ході якого останній детально розповів про обставини злочину та продемонстрував механізм нанесення ним ножового поранення в голову потерпілому ОСОБА_8 . При цьому зазначав, що ніж, яким завдав тілесні ушкодження, носив з собою, проте заперечував заподіянню ножового поранення у грудну клітину (т.2 а.с.278-285).
За наслідками вказаного слідчого експерименту проведена додаткова судово-медична експертиза згідно висновку якої механізм спричинення тілесних ушкоджень продемонстрований ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту співпадає не в повному обсязі з тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_8 на час судово-медичного обстеження та під час госпіталізації у відділення. Не співпадає в кількості нанесених тілесних пошкоджень, оскільки під час проведення слідчого експерименту не був продемонстрований механізм нанесення тілесного пошкодження в ділянку грудної клітини (т.2 а.с.31,32-37).
Слід зазначити, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив факт заподіяння ним саме двох ножових поранень потерпілому ОСОБА_8 в ході конфлікту, який відбувся між ними. При цьому стверджував про відсутність наміру вбивати останнього і заперечував цілеспрямованості нанесення ушкоджень в життєво важливі органи.
Згідно висновків судово-імунологічних експертиз кров потерпілого ОСОБА_8 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Він відноситься до категорії невидільників (se), що встановлено дослідженням зразка його слини (т.2 а.с.38, 39-41). Кров підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Він є видільником (Se) властивих йому групових антигенів В та Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т.2 а.с. 42, 43-45). В об`єкті №3 на спортивній куртці (слідчим вказано як «спортивна кофта») ОСОБА_8 (експертом помилково вказано ОСОБА_9 , тому як вказана річ була вилучена саме у потерпілого) знайдено кров людини, виявлено антигени В і Н та ізогемаглютинін анти-А, яка може належати як потерпілому, так і обвинуваченому (т.2 а.с.46, 47-50). В об`єкті 1 на марлевій серветці зі змивом, вилученій в ході ОМП з підлоги а приміщенні кафе «Дев`яточка» знайдено кров людини, виявлено антиген В ізосерологічної системи крові АВО, походження якої можливо як від потерпілого, так і від обвинуваченого (т.2 а.с.51, 52-55).
При судово-цитологічному дослідженні ножа, на його клинку (об. №1) та рукав`ї (об. №2) виявлено кров людини, походження якої можливо у тому числі від ОСОБА_8 та від ОСОБА_9 (при наявносту у останнього тілесних ушкоджень, що могли привести до зовнішньої кровотечі), або при змішуванні їх крові (т.2 а.с.61, 62-66).
Враховуючи обставини справи наявність колото-різаних ран у потерпілого ОСОБА_8 і відсутності таких поранень у обвинуваченого ОСОБА_9 слід дійти беззаперечного висновку про належність крові на вилучених і досліджених експертами речових доказах саме потерпілому ОСОБА_8 .
За висновком судової медико-криміналістичної експертизи на передній поверхні фуфайки (футболки) праворуч, на передній поверхні правого рукава футболки, на спинці футболки ліворуч, належної ОСОБА_8 , виявлені колото-різані ушкодження, які могло утворитися від колючо-ріжучої дії, гострокінцевого односторонньо-гострого предмета, типу ножа, що володіє колюче-ріжучими властивостями, та який має доволі гостре лезо дія якого відобразилась в краях пошкоджень. Враховуючи конструктивні особливості наданого на дослідження клинка ножа (ступень гостроти леза, кінця (вістря), властивості обуху), ушкодження на тканині фуфайки могли бути спричинені клинком ножа, наданого на експертизу, чи іншим клинком, що має анологічні конструктивні особливості (т.2 а.с.67, 68-72).
У висновку судово-психіатричної експертизи вказано, що в момент скоєння злочину ОСОБА_9 не перебував в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який суттєво впливав на його свідомість та діяльність (т.2 а.с.243, 244-250).
На переконання суду наведених доказів достатньо для висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів, що є підставою для притягнення останнього до відповідальності саме за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Усуваючи сумніви у вірності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України суд вважає необхідним зазначити таке.
Відповідно до частини першої статті 15 КК України та положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) дії (бездіяльності), безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Як Верховний Суд України, так і ККС Верховного Суду у своїх рішеннях (№5-32кс12 від 31.01.2012, №5 26кс13 від 4.07.2013, №5-46кс13 від 14.11.2013, №5-10кс14 від 26.06.2014, №5-32кс14 від 11.12.2014, у справі №760/4968/15-к від 09.10.2018) неодноразово висловлювали правову позицію про те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Із фактичних обставин справи та досліджених доказів вбачається, що ОСОБА_9 того вечора перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння посварився з рідним братом ОСОБА_8 . Під час цієї сварки отримав від останнього декілька ударів в обличчя, підтвердженням чому, окрім пояснень учасників конфлікту, є також висновки судово-медичної експертизи за яким у ОСОБА_9 мали місце рана в порожнині правої вушної раковини, садно в лівій скроневій ділянці біля завитку, що виникли від дії тупих предметів і в час указаний обвинуваченим, віднесені до легких тілесних пошкоджень (т.2 а.с.20, 21-23) та судово-імунологічної експертизи про те, що в об`єкті 1 на марлевому тампоні зі змивом з правого вуха підозрюваного ОСОБА_9 виявлена кров походження якої можливо від ОСОБА_9 (т.2 а.с.58-60). Така неправомірна поведінка потерпілого викликала у обвинуваченого почуття обурення, раптово виниклої гострої особистої неприязні та стала поштовхом до насильства у виді спричинення ножових поранень з метою вбивства потерпілого. Для вчинення цього злочину ОСОБА_9 використав ніж (викидуху), який він носив з собою тривалий час, і який має специфічні властивості, зокрема швидко приводиться до стану застосування шляхом натискання кнопки, із довжиною леза достатньою для об`єктивного спричинення смерті. Цим ножем було завдано два удари у життєво важливі ділянки грудну клітину зліва (місце розташування серця) та лицевий череп (скроневу частину голови). Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 покинувши потерпілого напризволяще втік з місця злочину будучи впевненим у смерті останнього, про що, окрім показів свідків та життєво важливих місць поранень, також свідчать висловлювання обвинуваченого «Брат не помирай», «Що я наробив» та погроза вбивства під час конфлікту про що зазначив потерпілий.
Отже, характер, послідовність і динамічність дій ОСОБА_9 , його поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК і свідчать про те, що ОСОБА_9 у даному випадку діяв з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого та вчинив для цього усі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від волі обвинуваченого.
З огляду на викладене ствердження ОСОБА_9 про відсутність наміру вбивати потерпілого і заперечення цілеспрямованості нанесення ушкоджень в життєво важливі органи не заслуговують на увагу і розцінюються судом лише як спосіб захисту та спроба уникнути більш суворої відповідальності.
Згідно зі ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
До обтяжуючих відповідальність обставин слід віднести рецидив злочинів, вчинення злочину у стані сп`яніння, а також щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
До пом`якшуючих щире каяття, оскільки обвинувачений добровільно і повністю розповів суду про обставини злочинів і висловив жаль щодо скоєного, посередньо характеризується за місцем мешкання, вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 і це вибачення прийнято останнім, а також неправомірну поведінку потерпілого, який декілька разів вдарив обвинуваченого, що стало поштовхом до злочину.
Наведені пом`якшуючи обставини, прохання потерпілого не призначати суворе покарання обвинуваченому з яким перебуває у кровному спорідненні (рідні брати), вартість і значимість викрадених речей, на переконання суду, суттєво впливає на визначення терміну покарання, яке, з урахуванням неодноразового притягнення до кримінальної відповідальності, тяжкості та суспільної небезпечності вчинених злочинів, зокрема замаху на вбивство, повинно бути виключно у вигляді позбавлення волі.
Позов фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого, який повністю визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню.
Також з ОСОБА_9 підлягають стягненню і процесуальни витрати в сумі 429 грн.
Керуючись: ст.ст. 124, 128, 368, 370, 371, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_9 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити наступне покарання:
за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі;
за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України вісім років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити вісім років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу засудженому залишити тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати з 01.08.2019 року.
Позовні вимоги фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого задовольнити. Стягнути з ОСОБА_9 на користь фінансового управління Конотопської міської ради 9464 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 процесуальні витрати в розмірі 429 грн.
- металеві фрагменти труби та кутника, які уявляють конструкцію воріт, залишити потерпілій ОСОБА_10 ;
- кепку-козирьок, коробку з-під гральних карт, гральні карти, марлевий бинт зі змивом речовини бурого кольору, штани чорного кольору та футболку в пошкодженому стані з нашаруванням речовини бурого кольору, розкладний ніж з нашаруванням речовини бурого кольору по всій поверхні леза, який є знаряддям злочину і був вилучений з голови потерпілого ОСОБА_8 , джинси синього кольору, спортивна кофта з каплями засохлої речовини бурого кольору та футболку, знищити скасувавши раніше накладений арешт за ухвалою слідчого судді від 02.08.2019 року.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору

Головуючий суддя ОСОБА_1 .

Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3