Справа № 491/953/20
Провадження № 1-кп/507/112/2020
Номер рядка звіту 94
В И Р О К
08.12.2020 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогеоргіївка, Ананьївського району, Одеської області, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, неодруженого, із середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , раніше не судимого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 30 червня 1999 року, ідентифікаційний номер картки платника податків - НОМЕР_2 .
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
26 липня 2020 року біля 13 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, домовились про злочинний намір, спрямований на таємне викрадення залізничних костилів та залізничних підкладок з залізничної колії № 1, що належить 3-му Спеціальному центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яка розташована за адресою: с. Жеребкове, Ананьївського району, Одеської області.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в цей же день та час ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, попередньо взявши з собою належний йому джутовий мішок та металевий лом, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, прибув на своєму велосипеді до залізничної колії №1, що належить 3-му Спеціальному центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, яка розташована за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с. Жеребкове, де, з метою власного збагачення з корисливих мотивів, умисно, таємно, за допомогою металевого лома, шляхом застосування сили демонтував залізничні костилі у кількості 60 штук, загальною вартістю 310 гривень 04 копійок та залізничні підкладки в кількості 6 штук, загальною вартістю 384 гривні 88 копійок, які належать 3-му Спеціальному центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений працівником 3-го Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав 3-му Спеціальному центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій матеріальну шкоду на загальну суму 694 гривні 92 копійки.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю та розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема розповів, що дійсно 26 липня 2020 року він разом із братом з допомогою лома демонтував залізничні костилі в кількості 60 штук та залізничні підкладки в кількості 6 штук, які мали намір здати на металолом, щоб заробити гроші. Але їх зупинив працівник Державної служби із надзвичайних ситуацій. У вчиненому щиро розкаявся.
Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 надав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій до ОСОБА_3 не має.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, характеризується посередньо, не одружений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує його поведінку в судовому засіданні, під час якого він зробив для себе належні висновки, критично ставиться до своїх дій. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину. Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, передбаченої законом, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 817 грн. 25 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
ухвалив :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 817 грн. 25 коп. на користь держави.
На підставі вимог ст.100 КПК України, речові докази кримінального провадження, після набрання даним вироком законної сили: залізничні костилі в кількості 60 штук та залізничні підкладки в кількості 6 штук залишити за належністю потерпілому, металевий лом та джутовий мішок, який передано на зберігання до кімнати речових доказів Ананьївського ВП Подільського ВП ГУНП в Одеській області знищити.
Накладений ухвалою слідчого судді Ананьївського районного суду Одеської області від 28 липня 2020 року, арешт на речові докази скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1