Справа № 577/2979/20
Провадження № 1-кс/577/1267/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" серпня 2020 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі клопотання старшого слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, несудимого, працюючого ФОП « ОСОБА_7 »,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2020 року старший слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з процесуальним прокурором, про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Клопотання обґрунтовується тим, що 09.08.2020 р. близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 210994», державний номер НОМЕР_1 , в районі 8 км автодороги Хижки-Козацьке, в бік с. Козацьке Конотопського району, зневажив безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, втратив контроль над керуванням автомобіля, допустив занос та виїзд за межі проїзної частини, де в подальшому відбулося зіткнення з деревом та послідуючим перекиданням.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження від яких загинула на місці пригоди.

Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210994», державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, введених в дію з 01.01.2002), зокрема п.2.9.а, яким заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допущене водієм ОСОБА_6 порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.

Дії водія ОСОБА_6 умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).

Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом - кваліфікуючою ознакою якого є «смерть потерпілого».

Відомості про дане кримінальне правопорушення 09.08.2020 р. внесені до ЄРДР за №0000800 за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України, а наступного дня ОСОБА_6 повідомлено про підозру з вказаною кваліфікацією.

Обґрунтованість повідомленої підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема показами підозрюваного ОСОБА_6 , слідовою картиною, що зафіксована під час огляду місця події пов`язаної з ДТП, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

09.08.2020 року о 19:35 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави обґрунтовується наявністю ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. При цьому зазначено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти перерахованим ризикам.

Про підтвердження вказаних ризиків, на переконання автора звернення, свідчать такі обставини.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який загрожує суворе покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння з наслідками у вигляді смерті потерпілого.

Прокурор та слідчий, кожен окремо, підтримали клопотання фактично пославшись на обставини викладені вище.

ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо, не спростовуючи обґрунтованість підозри, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту посилаючись на наявність постійного місця проживання та роботи, позитивних характеристик, раніше до кримінальної чи будь-якої іншої відповідальності не притягувався, має родину, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання і дослідивши представлені докази суд приходить до переконання, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до приписів ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положеннями ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК .

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Отже, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У частинах 1, 2 ст. 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Стороною обвинувачення доведена обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України і фактично не оспорюється стороною захисту. Вказаний злочин є тяжким.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Тому всі докази перевірялися лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК, а саме спроби переховуватися від органу слідства чи суду, на що вказує тяжкість можливого покарання за умовою визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованого злочину, а відтак існують підстави для обрання запобіжного заходу. Проте, наявність іншого ризику, зазначеного у клопотанні, лише декларується і жодним доказом не підтверджено, а тому врахована бути не може.

Разом з тим необхідно зауважити, що ОСОБА_6 має родину і постійне місце проживання, працює приватним підприємцем, позитивно характеризується за місцем мешкання та колишньої роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, потерпіла, яка загинула є його родичкою (троюрідною сестрою), спиртними напоями не зловживає, інкримінований злочин є необережним.

З огляду на викладене слід дійти висновку про недоведеність прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

На переконання суду запобіжний захід у виді домашнього арешту в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобіганню спробі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При цьому враховуючи наявність роботи та працівників суд вважає можливим визначити час для здійснення виробництва.

Керуючись ст.ст. 176-178, 193, 194, 197, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 18:00 до 07:00 години;

3) здати на зберігання до СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області закордонний паспорт, паспорт громадянина України та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали встановити до 24:00 год. 06.10.2020 року.

Підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти звільнити у залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі необхідності зазначений строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію та обов`язки скасовуються.

Підозрюваному ОСОБА_6 під підпис повідомити про покладені на нього обов`язки та попередити, що у разі їх невиконання може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Конотопський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а підозрюваним - з моменту вручення її копії.

Слідчий суддяОСОБА_1