Справа № 279/2027/20
Провадження № 1-кп/279/474/20

УХВАЛА
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
малолітнього ОСОБА_5 ,
законного представника малолітнього ОСОБА_6 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Коростень Житомирської області клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури , про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно малолітнього
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирськоїобласті, громадянина України, учня 7-го класу Коростенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів м. Коростень Житомирської області, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проживаючого по АДРЕСА_1 за скоєння суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3ст.185 Кримінального кодексу України, -
11 січня 2020 року в період часу з 14 години по 14 годину 30 хвилин , малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись поблизу кафе-бару під назвою "Клевер", що розташований за адресою: Житомирська область, місто Коростень, вулиця Сосновського,19, проник до автомобіля ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 зеленого кольру , звідки викрав барсетку чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 3500 гривень, паспорт на ім"я ОСОБА_4 , посвідчення водія на ім"я ОСОБА_4 , пенсійне посвідчення ОСОБА_4 , дві банківські картки "Ощадбанку", після чого з викраденим з місця події зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 збитку на загальну суму 3500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, однак повідомлення про підозру йому не оголошувалося у зв`язку з тим, що він не досяг віку кримінальної відповідальності, тобто не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_5 в присутності законного представника ОСОБА_6 , зазначив, що усвідомлює протиправність своїх дій, підтвердив обставини, за яких вчинено суспільно-небезпечне діяння - таємне викрадення майна з автомобіля потерпілого , а також щиро розкаявся у вчиненому.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру відповідно до статті 105 КК України у виді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_6 на строк 1 рік.
Законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 не заперечували проти
застосування стосовно малолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру .
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши та вивчивши докази, які підтверджують, що суспільно небезпечне діяння мало місце і вчинено воно саме малолітнім ОСОБА_5 , вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального прапвопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Встановлено й те, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого зазначеною статтею Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось повних 12 років (відповідно до даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 серпня 2007 року), тобто, відповідно до вимог ст.22 Кримінального кодексу України, він не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Статтею 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Відповідно до ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Згідно з частиною 2 статті 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу.
Відповідно до статті 22 КК України кримінальна відповідальність за статтею 185 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Згідно з вимогами статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;
2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Відповідно до частини 2 статті 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, прокурор, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються посередньо за місцем навчання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за доцільне застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд бабусі ОСОБА_6 , що передбачено п.3 ч.2 ст.105 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні суд залишає без розгляду.
Відповідно до вимог ст.501 КПК України цивільний позов про відшкодування шкоди , заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпеччного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує, а його має бути розглянуто у порядку цивільного судочинства.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 97, 105 Кримінального кодексу України, статтями 497, 500-501 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Застосувати до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України, у виді його передачі під нагляд бабусі ОСОБА_6 строком на 1 (один) рік.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Речові докази: - фрагменти відеозапису із системи відеспостереження з приіщення кафе-ресторану "клевер" за 11.01.2020 в період часу з 14 години по 14 годину 30 хвилин (який знаходиться при матеріалах кримінального провадження) - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1