Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Чернігів, засудженого 15 червня 2018 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, 31 січня 2019 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року відносно нього скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про заміну покарання більш м`яким.

Згідно оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги усі належні й переконливі дані, наявні у матеріалах судового провадження, які, на його думку, могли бути підставою для застосування до нього заміни покарання більш м`яким, в порядку ст.82 КК України. Зазначає, що на заходи виховного характеру він реагує позитивно, бере участь у програмах диференційованого обліку. Вважає дисциплінарне стягнення, у виді суворої догани, за порушення форми одягу несуттєвим, оскільки виправна установа не забезпечує їх одягом встановленого зразку.

Вімовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що дисциплінарне стягнення у виді суворої догани від 21 січня 2020 року є непогашеним на час розгляду клопотання, а тому у суду є підстави вважати, що засуджений не став на шлях виправлення.

Заслухавши суддю доповідача, доводи засудженого ОСОБА_4 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі не дотримався таких вимог закону.

Вимоги щодо змісту мотивувальної частини ухвали суду зазначені в ст.372 КПК України. Зокрема у мотивувальній частині зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Проте, як вбачається зі змісту ухвали, зазначених вимог кримінального процесуального закону суддя не дотримався та у своїй ухвалі не зазначив мотиви, з яких він виходив при постановленні ухвали та положення закону, якими він керувався.

Встановлені апеляційним судом порушення шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників процесу та недотримання визначеної законом процедури судочинства, у відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України визнаються апеляційним судом істотними та такими, що тягнуть за собою скасування оскаржуваної ухвали.

Крім того, згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст.82 КК України передбачена заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у разі, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також необережний тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_4 засуджений вироком Деснянського районного суд м.Чернігова від 31.01.2019 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі.

Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Катериніська ВК (№46)» та дисциплінарне стягнення у виді суворої догани від 21 січня 2020 р. є непогашеним на час розгляду клопотання.

Однак, суд не дослідив матеріалів особової справи ОСОБА_4 щодо його сумлінної поведінки і ставлення до праці в процесі відбування покарання (дані характеристики), що, на думку колегії суддів, необхідно для вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким» вказав, що при судовому розгляді такого клопотання суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, інших учасників, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та інше.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви засудженого, оскільки зазначені вимоги закону та вказівки Верховного Суду України порушено, не було досліджено доказів, які в даному випадку повинні бути досліджені, зокрема суд не вияснив чи накладене дисциплінарне стягнення щодо порушення форми одягу було вчинено з волі самого засудженого, а докази, на які суд послався у своїй ухвалі, не були ним безпосередньо досліджені, тому ухвала суду не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону і відповідно підлягає скасуванню.

Окрім цього, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання засудженого взагалі не зазначив з яких саме підстав він прийшов саме до такого висновку, належним чином не мотивував своє рішення, натомість в ухвалі тільки вказав, що незважаючи на погашення попереднього дисциплінарного стягнення, дисциплінарне стягнення у виді суворої догани від 21 січня 2020 року є непогашеним на час розгляду клопотання.

З огляду на наведене, при не дослідженні місцевим судом зазначених обставин, суд апеляційної інстанції не вправі підміняти суд першої інстанції та ухвалити своє рішення, а тому матеріали клопотання необхідно направити в той же суд, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, під час якого врахувати наведене, дані що містяться в особові справі засудженого та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого задовольнити частково.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 27 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню до суду касаційної інстанції не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3