Справа № 754/7388/16-к
У Х В А Л А
Іменем України

08 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду заяви прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001561 від 20.07.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст. 199 КК України про звернення грошових коштів в дохід держави,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 року головуючий суддя ОСОБА_3 звернулася з заявою про самовідвід від розгляду заяви прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001561 від 20.07.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст. 199 КК України про звернення грошових коштів в дохід держави. Свою заяву головуючий суддя ОСОБА_3 мотивувала тим, що було порушено порядок автоматизованого розподілу даної заяви, оскільки клопотання які вирішуються судом під час виконання вироків мають розглядатися суддею, яким було постановлено вирок (суддя ОСОБА_5 ) Крім того, зауважила про те, що ним було вирішено аналогічне клопотання та надана оцінка обставинам справи.

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з"явилася, про дату та час розгляду заяви повідомлялася належним чином.

За вказаних обставин суддею визнано можливим розгляд заяви про відвід у відсутність учасників судового провадження.

Зваживши доводи заявленого клопотання, приходжу до наступного висновку.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

19 лютого 2020 року до Деснянського районного суду міста Києва прокурором Офісу Генерального прокурора було подано заяву про звернення грошових коштів в дохід держави у кримінальному провадженні № 0001561 від 20.07.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст. 199 КК України.

Ухвалою головуючого судді ОСОБА_6 від 30 квітня 2020 року дана заява була залишена без задоволення.

Ухвалою Київського Апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року Ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року була скасована, справа передана до суду першої інстанції.

27 жовтня 2020 року Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу в порядку виконання судового рішення у кримінальному провадженні була передана на розгляду судді ОСОБА_7 .

Суддею ОСОБА_7 заявлено самовідвід та Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року заяву судді Шмигельського про самовідвід задоволено.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 199 КК України 21 липня 2016 року було постановлено під головуванням судді ОСОБА_5 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до п. 21 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затверджену рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 передача судової справи (матеріалів кримінального провадження) раніше визначеному судді проводиться модулем автоматизованого розподілу щодо … 8) заяв та клопотань з процесуальних питань, пов`язаних з виконання судових рішень, подані до суду, що розглядав справу.

За наявності таких підстав, враховуючи порушення порядку передачі заяви для розгляду, суддя вважає за неможливе розгляд даного кримінального провадження суддею ОСОБА_3 , а тому заява про самовідвід судді є обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 80, 81, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді ОСОБА_8 про самовідвід - задовольнити.

Матеріали кримінального провадження передати на розгляд іншому судді в порядку, визначеному ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1