Справа № 554/5831/20
Дата документу 09.02.2021
Провадження № 1кп/554/103/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні,у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000291 від 27.05.2020року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянинаУкраїни, освіта середня, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

27 травня 2020 року, приблизно о 6 год. 50 хв., в світлий час доби, ОСОБА_9 , керуючи технічносправним автомобілем марки ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом від вул.Шевченка в напрямку вул.Героїв АТО в м.Полтаві, порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме створив небезпеку для руху іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та під`їхавши до критого ринку, що біля будинку № 33 по вул.Шевченка, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_10 завдано тілесні ушкодження двох груп, перша з яких у вигляді комбінованої тупої травми тулубу та кінцівок з залученням декількох ділянок тіла, ушкодженням кісток скелету та внутрішніх органів: травми хребта з косопоперечними переломами T11-L1 хребців, розривом та розчавленням спинного мозку, міжхребцевих дисків, крововиливами під оболонки та в м`які тканини; множинних прямих гвинтоподібних переломів ключиці та 1-12 - го ребер справа по середньоключичній, лопатковій та непрямих по навколо хребцевій лініям з крововиливами в міжреберні м`язи; переломів 1-2-го ребер зліва по навколохребцевій та передньоключичній лінії, 3-6-го по хрящовому з`єднанню, з ознаками непрямого механізму дії сили, ушкодженнями парієнтальної плеври, крововиливами в міжреберні м`язи, розвитком гемотораксу; складного гвинтоподібного скалкового перелому нижньої третини правого плеча з розривом капсули ліктьового суглобу, крововиливами та розвитком інфільтруючої гематоми; деревоподібного розриву з перефокальнимиінфільтруючими крововиливами коренів легень, правої долі печінки, правої нирки, діафрагму та паранаднирникової клітковини, розвитком гемоперитонеума, - геморагічно - травматичного шоку, інфільтруючих крововиливів по задній поверхні рівня правої лопатки з розповсюдженням до поперекового відділу з утворенням геморагічного карману, смугастих саден та синців обличчя, тулубу, кінцівок, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходилися в прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Друга група тілесних ушкоджень включає по передній поверхні грудної клітини в нижній третині на 2 см. вище та праворуч від мечоподібного відростка, смугастої форми синець багрово-фіолетового кольору стосовно живої особи кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
Смерть ОСОБА_10 настала в результаті комбінованої тупої травми тулуба та кінцівок з залученням декількох ділянок тіла, ушкодженням кісток та дисків хребта, спинного мозку, множинними переломами ребер, кісток правої верхньої кінцівки, розривами внутрішніх органів з розвитком внутрішньої кровотечі, що обумовило розвиток сполучного геморагічно-травматичного шоку.
За таких обставин дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину та обставини справи в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що 27 травня 2020 року, приблизно 0 6 год. 50 хв., він керував автомобілем марки ГАЗ 3302, д.н.з . НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом від вул.Шевченка в напрямку вул.Героїв АТО в м.Полтаві, біля будинку № 33, що по вул.Шевченка, під`їхав до критого ринку, де в порушення п.10.9 Правил дорожнього руху України, створив небезпеку для руху іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася в попутному напрямку.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у судове засідання з`явилися, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 покладалися на розсуд суду, зазначивши про часткове відшкодування їм завданої шкоди.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у їх добровільності немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд визнає щире каяття, відшкодування завданої майнової шкоди потерпілим.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та його особа не становить високу небезпеку для суспільства.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_9 вчинено тяжкий необережний злочин, він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря - нарколога, - психіатра, - невролога не перебуває, здоровий.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, його майновий стан, поведінку як під час вчинення кримінального правопорушення, так і після цього, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, висновок органу пробації та приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
При цьому, зважаючи на обставини вчинення злочину, відношення потерпілих до міри покарання, які при призначенні покарання покладалися на розсуд суду, наявність в обвинуваченого спеціальної освіти з кваліфікацією «Тракторист машиніст широкого профілю», вперше вчинення необережного злочину, працевлаштування за професією як водій, отримання заробітку та можливість внаслідок отримання доходу відшкодувати завдану шкоду потерпілим в повному обсязі, суд вважає за доцільне не застосовувати до нього додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів.
Окрім того, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, висновок органу пробації, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

У кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з урахуванням змінених позовних вимог, заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі по 200000 грн на користь кожного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Розмір такої моральної шкоди визначається виключно судом на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , у той час як проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а тому на розгляд суду не надано доказів того, що на час смерті ОСОБА_10 з нею проживала однією сім`єю. Відповідно до положень ч.2 ст.1168 ЦК України, ОСОБА_11 не відноситься до переліку осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди.
Натомість, за результатами розгляду справи суд у повному обсязі враховує глибину фізичних та душевних страждань позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які являються дітьми загиблої ОСОБА_10 , характер та тривалість їх немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди, оскільки настала смерть близької людини, яка була для них неочікуваною.
З урахуванням викладеного, суд оцінює завдану моральну шкоду ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по 150000 грн,, кожному
З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2020 року позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звернулися до ПАТ СК «Брокбізнес» із заявами про виплату їм страхового відшкодування.
25.08.2020 року їм виплачено по 28338 грн., кожному, що підтерджено платіжним дорученням № 228841 від 22.08.2020 року та платіжним дорученням № 228874 від 26.08.2020 року.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи, що розмір моральної шкоди перевищує розмір страхового відшкодування реально виплаченого, то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має бути виплачена обвинуваченим ОСОБА_9 , до якого заявлено такі позовні вимоги.
Отже, на користь позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_9 підлягає стягненню по 121662 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, кожному, (різниця між розміром моральної шкоди, визначеної судом, та сплаченого страхового відшкодування).
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із обвинуваченого в дохід держави.
Одночасно суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_4 понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн., оскільки виходячи зі складності та об`єму виконаної роботи захисником, вони підтверджені матеріалами справи.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 373, 374КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 121662 (сто двадцять одна тисяча шістсот шістдесят дві) грн., на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 121662 (сто двадцять одна тисяча шістсот шістдесят дві) грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відмовити.
У задоволенні цивільного позову в частині стягнення з ОСОБА_9 грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 відмовити.
Речовий доказ: автомобіль марки ГАЗ3302, спеціалізован6ий вантажний фургон, д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_12 , скасувавши арешт, накладений на нього на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 29.05.2020 року, СД- диск з записом процесуальних дій зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1960 ( одна тисяча дев`ятсот шістдесят) грн. 68 коп.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1