Номер провадження: 11-сс/813/1809/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.10.2020 про часткове задоволення скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 на бездіяльність прокурора в межах кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 та визнано факт бездіяльності прокурора процесуального керівника в межах кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018, зобов`язано прокурора, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити кримінальне провадження №0000670 від 11.09.2018 відносно ОСОБА_9 .
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення в межах вказаного кримінального провадження не були дотримані відповідні строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України, що фактично, потягло за собою прийняття процесуальних рішень поза межами таких строків досудового розслідування.
Також, слідчий суддя звернув увагу на те, що прокурором в межах зазначеного кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 була допущена бездіяльність, яка полягала у неприйнятті процесуального рішення про закриття вказаного кримінального провадження, досудове розслідування в якому було фактично відновлено, тому дійшов висновку про необхідність зобов`язати прокурора процесуального керівника в межах кримінального провадження №0000670, у відповідності до положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити таке кримінальне провадження відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне:
- слідчий суддя не допустив прокурора у судове засідання, хоча був обізнаний про присутність останнього в суді, копія судового рішення прокурору надана не була та до прокуратури судом не направлена;
- слідчий суддя, посилаючись на норми ч. 7 ст. 217 КПК України та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України та встановивши, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000670, яке 11.09.2018 виділено з матеріалів №0007878 від 24.12.2015 розпочався з моменту вручення підозри ОСОБА_10 , тобто з 24.05.2018, а не з моменту направлення повідомлення про підозру останньому, тобто 13.08.2018, залишив поза увагою те, що зазначені норми застосовуються до справ, за якими відомості про кримінальні правопорушення, внесені до ЄРДР після 15.12.2017, тобто до зазначеного кримінального провадження не застосовуються;
- з моменту повідомлення про підозру ОСОБА_9 сплинуло 32 дні досудового розслідування, після чого слідчим у передбачений законом строк відкрито матеріали досудового розслідування, тобто слідчим та прокурором строки досудового розслідування дотримано та не порушено, тому прокурор позбавлений правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування;
- скарга адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора не підлягала розгляду, оскільки 18.08.2020 р. слідчим завершено досудове розслідування, про що повідомлено представників ОСОБА_9 та надано їм доступ до матеріалів кримінального провадження, тобто стадія досудового розслідування закінчена.
Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 на бездіяльність прокурора щодо не закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Позиція інших учасників провадження.
В письмових запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 зазначив, що сторона обвинувачення, звертаючись з апеляційною скаргою, послалась лише на загальні норми, якими передбачена можливість оскарження рішення суду 1-ої інстанції, а саме ст.ст. 310, 392 КПК України, та умисно обійшла приписи ст. 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути предметом апеляційного оскарження, натомість, постановлена слідчим суддею ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Посилаючись на викладені доводи, адвокат ОСОБА_8 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 26.10.2020 про часткове задоволення його скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку адвоката, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
При цьому ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Щодо допуску апеляційним судом апеляційної скарги до розгляду, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Дійсно, ст. 309 КПК України не передбачена можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про зобов`язання прокурора-процесуального керівника в кримінальному провадженні закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.
Разом з тим, ст. 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.
При вирішенні питання щодо допуску апеляційної скарги прокурора до розгляду, апеляційний суд керується правовою позицію, викладеною в постанові Верховного суду від 23.05.2018 (справа №243/6674/17-к), в п. 27 якої зазначено, що оскільки слідчий суддя прийняв рішення … , яке не передбачене КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України.
Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України). Зміст цієї засади розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Параграфом 1 Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Як вбачається зі змісту скарги адвоката ОСОБА_8 , поданої до слідчого судді Київського райсуду м. Одеси (а.с. 2-4), останній оскаржував саме постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 в частині закриття кримінального провадження №0000670 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
При цьому, приписами ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування, до яких не відноситься постанова прокурора про часткову відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження.
Натомість, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає, серед іншого, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

За таких обставин, в даному випадку апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що адвокат ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 фактично оскаржує бездіяльність прокурора, яка полягає у неприйнятті останнім процесуального рішення про закриття кримінального провадження, яка підлягає оскарженню.

Водночас, ч. 2 ст. 307 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, які слідчий суддя може прийняти за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Разом із тим, як вбачається із резолютивної частини оскаржуваної ухвали (а.с. 32), слідчий суддя скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнив частково, визнав факт бездіяльності прокурора-процесуального керівника в кримінальному провадженні №0000670 та зобов`язав його закрити кримінальне провадження у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 183, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості визнання факту бездіяльності прокурора, натомість, передбачено можливість зобов`язати орган досудового розслідування вчинити певну дію, тому, враховуючи допущену слідчим суддею суперечність в оскаржуваній ухвалі та вищевикладені положення судової практики, апеляційний суд вважає, що вона підлягає розгляду в апеляційному порядку для перевірки доводів прокурора та встановлення відповідності дій прокурора нормам кримінального процесуального закону.
Що стосується посилань сторони обвинувачення на те, що прокурор в даному випадку позбавлений правових підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, оскільки строки досудового розслідування дотримано та не порушено, колегія суддів наголошує на наступних обставинах.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 5 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Процесуальні строки це, згідно приписів ч. 1 ст. 113 КПК України, встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Частина 2 ст. 113 КПК України визначає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

В свою чергу, ст. 283 КПК України передбачає форми закінчення досудового розслідування, відповідно до ч. 2 якої прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

При цьому, в зазначеному пункті міститься норма, згідно якої ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено п. 10 згідно із Законом №2147-VIII від 03.10.2017 (далі Закон), відповідно до п. 4 параграфу 2 Розділу 4 якого, зміни вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) після введення в дію цих змін.

Відповідно до п. 1 Розділу 6 зазначеного Закону, Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Тобто, зміни до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України були введені в дію 15.03.2018.
Строк досудового розслідування, згідно вимог ч. 1 ст. 219 КПК України, обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Пункт 4 ч. 3 ст. 219 КПК України передбачає, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тобто, враховуючи викладені вище положення закону в їх сукупності, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину закінчився двомісячний строк досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР після 15.03.2018.

Як вбачається із матеріалів провадження, органом досудового розслідування здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007878 від 24.12.2015 за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209 КК України.
В межах кримінального провадження №0007878 від 24.12.2015 р., 10.05.2018 р. було складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України (т. 8, а.кр.пр. 45-61), яке останньому було вручено 24.05.2018 р. (т. 8. а.кр.пр. 62), в зв`язку з чим, в силу вимог ст. 219 КПК України, з вказаного моменту почали обраховуватися строки досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні №0007878.
Постановою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 від 23.07.2018 (т. 8, а. кр.пр. 4-21), строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007878 був продовжений до 4 місяців, тобто до 24.09.2018.
Разом із тим, в межах кримінального провадження №0007878, а саме 27.07.2018. було складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 191 КК України (т. 9, а.кр.пр. 160-176), яке 13.08.2018. було направлено останньому за місцем його проживання (т. 9, а.кр.пр. 177).
Постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 від 30.07.2018 (т. 1, а.кр.пр. 1-3), з кримінального провадження №0007878 були виділені матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та присвоєно матеріалам №0000670.
Відомості про виділене кримінальне провадження за №0000670 були внесені до ЄРДР лише 11.09.2018 (т. 1, а.кр.пр. 15).
Водночас, в матеріалах кримінального провадження міститься інформація про те, що підозрюваний ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 (т. 9, а.с. 158 кр. пр.).
У відповідності до положень ч. 7 ст. 217 КПК України, днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали.

Враховуючи зазначені вимоги закону та те, що матеріали кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 були виділені із матеріалів провадження №0007878 від 24.12.2015, днем початку досудового розслідування в провадженні №0000670 є день початку досудового розслідування в кримінальному провадженні №0007878, тобто 24.12.2015 р.
Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, тобто в даному випадку застосуванню підлягають положення кримінального процесуального закону, чинні на момент внесення до ЄРДР відомостей по кримінальному провадженню №0000670.
Пункт 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 КПК України (в ред. від 05.08.2018 р.) передбачає, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України (в ред. від 05.08.2018 р.), письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З аналізу змісту ч. 2 ст. 278 КПК України (в ред. від 05.08.2018 р.), у разі неможливості вручення письмового повідомлення про підозру воно надсилається поштою.

Враховуючи те, що письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 191 КК України було складено в межах кримінального провадження №0007878, а саме 27.07.2018 та надіслано на адресу останнього, а також те, що на момент складання такої підозри ОСОБА_9 помер, в даному випадку, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_9 вважається повідомленим про підозру з моменту її складення, тобто 27.07.2018.
Таким чином, досудове розслідування кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 повинно було бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_9 про підозру 27.07.2018, тобто не пізніше 27.09.2018.
При цьому, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000670, як того вимагають положення ч. 2 ст. 219 КПК України (в ред. від 05.08.2018 р.), не продовжувався в порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. Загальний строк досудового розслідування, відповідно до вимог п. 3 згаданої ч. 2 ст. 219 КПК України, не може перевищувати 12 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Тобто, граничний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000670, з огляду на вищевикладені положення ч. 7 ст. 217 та ч.ч. 1, 2 ст. 219 КПК України (в ред. від 05.08.2018), а також те, що строки досудового розслідування в зазначеному провадженні не продовжувались, не може перевищувати 2-х місяців з дня повідомлення ОСОБА_9 про підозру 27.07.2018 та останнім днем строку є 27.09.2018.
Натомість, 24.09.2018 постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 (т. 9, а.кр.пр. 179-195) у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_9 було закрито вже виділене кримінальне провадження №0000670 від 11.09.2018.
В подальшому, постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 від 28.11.2018 (т. 9, а.кр.пр. 196-197) досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000670 від 11.09.2018 було відновлено, при цьому, зі змісту зазначеного рішення прокурора вбачається, що підставою для відновлення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні стало рішення слідчого судді Київського райсуду м. Одеси ОСОБА_13 щодо скасування вищезгаданої постанови прокурора від 24.09.2018.
При цьому, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді та зазначає, що з системного аналізу змісту вимог ст. 219, ч. 2 ст. 282, 303, 309 КПК України вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000670 від 11.09.2018 було фактично відновлено з моменту скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження від 24.09.2018 слідчим суддею, а не з моменту прийняття постанови прокурора про відновлення досудового розслідування від 28.11.2018.
З відкритих джерел ЄДРСР вбачається, що зазначена в постанові прокурора ухвала слідчого судді була постановлена слідчим суддею Київського райсуду м. Одеси 28.11.2018, тобто саме з цієї дати досудове розслідування кримінального провадження №0000670 вважається відновленим.
Надалі, наступного дня, 29.11.2018. прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_12 повторно приймається постанова про закриття даного кримінального провадження №0000670 у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 (т. 9, а.кр.пр. 198-214).
Разом з тим, ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.03.2019 (т. 9, а.кр.пр. 233) вказана постанова прокурора від 29.11.2018 р. була скасована.
Згодом 17.08.2020 в межах даного кримінального провадження вже начальником відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 (т. 9, а.кр.пр. 234-235), знову ж таки була винесена постанова про відновлення досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, наступного ж дня, тобто 18.08.2020, органом досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 290 КПК України, було повідомлено учасників провадження про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів сторонам провадження (т. 9, а.кр.пр. 240-244).
Тобто, з 18.03.2019, з моменту відновлення досудового розслідування слідчим суддею під час скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження, строки досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000670 тривали до 18.08.2020, а саме до моменту повідомлення учасників про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, при цьому, жодних слідчих або процесуальних дій в цей період часу органом досудового розслідування вчинено не було.
Таким чином, аналізуючи зміст викладеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що з моменту повідомлення ОСОБА_9 про підозру досудове розслідування кримінального провадження №0000670 тривало з 27.07.2018 по 24.09.2018 (день закриття провадження постановою прокурора), в подальшому з 28.11.2018 (день відновлення досудового розслідування у зв`язку із постановленням ухвали слідчого судді) по 29.11.2018 (день повторного закриття провадження постановою прокурора), з 18.03.2019 (день постановлення ухвали слідчого судді про скасування постанови прокурора) по 18.08.2020 (день повідомлення учасників провадження про завершення досудового розслідування).
Відтак, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді та наголошує, що строки досудового розслідування зазначеного кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 фактично завершились, відповідно до вищевикладених вимог кримінального процесуального закону, проте на теперішній час кримінальне провадження не закрито.
При цьому, як вбачається із матеріалів провадження, зокрема, зі змісту постанови прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_15 від 02.10.2020 про часткову відмову в задоволенні клопотання (а.с. 8-9), адвокат ОСОБА_8 в інтересах реабілітації ОСОБА_9 30.09.2020 звернувся до Одеської обласної прокуратури про закриття вказаного кримінального провадження №0000670 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 219 КПК України.
Тобто, на момент звернення адвоката ОСОБА_8 до прокурора із вищезгаданим клопотанням, строки досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000670, враховуючи все викладене вище у сукупності - закінчились.
На переконання апеляційного суду та враховуючи те, що відомості про кримінальне провадження №0000670, були внесені до ЄРДР 11.09.2018, тобто після введення в дію 15.03.2018 змін до ч. 1 ст. 284 КПК України, а саме доповнення її п. 10 відповідно до Закону України №2147-VIII від 03.10.2017, та строк досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні сплив, орган досудового розслідування повинен був прийняти процесуальне рішення про закриття кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 у відповідності до вимог п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, в даному випадку з боку прокурора (процесуального керівника) була допущена бездіяльність, яка полягала у не прийнятті процесуального рішення про закриття вказаного кримінального провадження, у зв`язку із чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, про необхідність зобов`язання прокурора-процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000670 від 11.09.2018, згідно із положеннями п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрити таке кримінальне провадження відносно підозрюваного ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.
Що стосується тверджень прокурора ОСОБА_7 про те, що слідчий суддя не допустив його у судове засідання, апеляційний суд вважає їх такими, що спростовуються матеріалами провадження, зокрема, як вбачається із телефонограми секретаря судового засідання Київського райсуду м. Одеси ОСОБА_16 (а.с. 20), прокурор ОСОБА_7 23.10.2020 р. був сповіщений про дату та час судового засідання із розгляду скарги адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора, призначеного на 26.10.2020 р. на 17:30 год.
При цьому, в призначене судове засідання на 26.10.2020 р. сторони провадження не з`явились (а.с. 24), при цьому, від адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про проведення розгляду скарги за його відсутності (а.с. 23), що свідчить про те, що учасникам провадження достеменно було відомо про дату та час судового засідання, а будь-яких підтверджень доводам про те, що прокурора не було допущено в судове засідання, сторона обвинувачення не надала.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та скасування обґрунтованої й вмотивованої ухвали слідчого судді.
Керуючись статтями 7-9, 28, 219, 284, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 р. про часткове задоволення скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах реабілітації померлого ОСОБА_9 на бездіяльність прокурора в межах кримінального провадження №0000670 від 11.09.2018 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4