Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.10.2020
Справа № 487/4985/20
УХВАЛА
20 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, українця, з спеціально-технічною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий, працює директором ТОВ «УБК», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.191, ч. 1 ст. 366 КК України,-
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та представника потерпілого ОСОБА_6 висловили думку про можливість призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні на підставі наданого суду обвинувального акту.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши наданий обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.
Так, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, ч. 1 ст. 366 КК України передбачає кримінальну відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Таким чином, у порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті не зазначено кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 366 КК України.
Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином.
Згідно ж п.1 ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Разом із тим, судом встановлено, що згідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи службовою особою - директором ТОВ "Українська - будівельна компанія", знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місті, в невстановлену в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 17.07.2019 року вчинив службове підроблення.
Отже, в даному випадку, обвинувальний акт містить істотні порушення вимог КПК України. а також протиріччя між наведеними в ньому фактичними даними у їх сукупності і правовою кваліфікацією дій ОСОБА_4 та не дає повного явлення стосовно складу кримінального правопорушення, що в свою чергу, не дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8,9, 290, 314, 371, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1