КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4245/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, з вищою освітою, одруженого, працюючого менеджером у ТОВ «Євровікна «Лювін», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою по 20 вересня 2020 року включно.
Доручено ГУ НП у Київській області провести дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_7 щодо застосування до нього фізичного насильства під час затримання.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року якою продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою по 20 вересня 2020 року включно, змінити визначивши розмір застави у межах приписів п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що у клопотанні слідчого про продовження запобіжного заходу вимоги ст.184 КПК України проігноровані. У ньому не зазначені обставини на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність одного або кількох ризиків. Немає обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, повністю відсутні матеріали, які б підтверджували необхідність обрання найтяжчої міри запобіжного заходу так і необхідність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , що є грубим порушенням вимог ст.2 КПК України, а відтак саме клопотання є незаконним.
Також апелянт зазначає, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою в порушення вимог ч. 3 ст.199 КПК України відсутній, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Крім того апелянт зазначає, що матеріали, які б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України та необхідність тримання під вартою ОСОБА_7 немає навіть у самих матеріалах кримінального провадження.
Також апелянт зазначає, що слідчий суддя порушив норму закону та не визначив розмір застави, при тому, що застережень визначених у ч.4 ст.183 КПК України за наявності, яких слідчий суддя мав права не визначати розмір застави відносно ОСОБА_7 не має. Окрім цього при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується виключно позитивно на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду та перешкоджати кримінальному провадженню, міцність його соціальних зв`язків.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії п. 153).
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
29.05.2020 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7
30.05.2020 року підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
30.05.2020 року слідчим суддею Броварського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 27.07.2020 року включно.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Між тим ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 30 листопада 2020 року.
22.07.2020 року слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк 60 днів.
Обґрунтовуючи дане клопотання слідчий зазначив, що продовжують існувати ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 27.07.2020 року, однак, закінчити досудове розслідування у вказаний строк не є можливим у зв`язку із необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій.
23.07.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою по 20 вересня 2020 року включно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання.
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного в їх сукупності, та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Крім того, слідчим суддею місцевого суду вірно не визначено альтернативний запобіжний захід в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому доводи апеляційної скарги в частині, що слідчий суддя безпідставно не визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, колегія суддів вважає, необґрунтованими.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Вказівка на те, що слідчим суддею належним чином не оцінено дані про особу підозрюваного, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який з урахуванням існуючих ризиків, особи підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Посилання захисника на те, що слідчий не навів в своєму клопотанні жодних доводів щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою,є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.
Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини повторює, що для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, Series A no. 145-B, pp. 29-30, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgmentof 28 October 1994, Series A no. 300-A, p. 27, § 55). Проте вимога щодо підозри повинна мати обґрунтовані підстави, що становить суттєву частину механізму захисту від свавільного арешту або затримання. Водночас наявність щирої впевненості є недостатньою для обґрунтування підозри. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою по 20 вересня 2020 року включно, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4