справа № 187/621/17
№ провадження 1-кп/208/337/21
УХВАЛА
08 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001705 від 29.09.2016 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ст. 348 КК України;

- ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України;

- ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України;

- ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України;

- ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України, -

встановив:
В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває означене кримінальне провадження, в ході якого, відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 11.02.2021 року.

Під час судового провадження прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження строку дії означеного запобіжного заходу з огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники заперечували проти продовження строку дії запобіжого заходу, зазначили, що наведені прокурором ризики необгрунтовані. Сторона захисту вважала за можливе змінити запобіжний захід на більш м`який, зокрема заставу, зауважила, що тривалий час особи перебувають під вартою та лише тяжкість інкримінованого їм обвинувачення не може бути підставою для цього запобіжного заходу, менш обтяжливий його вид забезпечить їх належну процесуальну поведінку.

Вислухавши прокурора, обвинувачених та захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Абз. 1 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків та вчинення інших злочинів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які на теперішній час не зменшились та не перестали існувати, з огляду на те, що вказані особи обвинувачуються у серії особливо тяжких умисних корисливих злочинів із складною формою співучасті, не мають достатнього ступеню соціальних зв`язків, які б спростували ризик залишення меж міста, області або країни з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, обізнані з особами потерпілих та свідків, які мають бути допитані судом безпосередньо, не мають офіційного постійного місця роботи або постійного джерела заробітку що обґрунтовує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для забезпечення фізіологічних потреб, крім того, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 раніше судимі за умисні злочини.

Посилання обвинувачених на тривалість тримання їх під вартою не є достатніми для спростування встановлених ризиків, суворість та тривалість діючого запобіжного заходу відповідає характеру та змісту висунутого обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи, що низка санкцій інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 злочинів передбачають покарання у виді максимально тривалого за кримінальним законом позбавлення волі, суд не вбачає іншої можливості запобігти ризику переховування обвинувачених від суду у інший спосіб, ніж тримання їх під вартою. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинувачених виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема у рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати обвинувачених від переховування від суду, незаконного впливу на свідків та/або вчинення інших кримінальних правопорушень. Керуючись викладеним та ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 331 КПК України, колегія суддів -

постановила:
У клопотанні обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289, ст. 348 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 квітня 2021 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 квітня 2021 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 квітня 2021 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 квітня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3