Справа № 526/1240/20
Провадження № 1-кп/526/193/2020
У Х В А Л А
іменем України

21 вересня 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Гадяч в режимі відео конференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бірки Гадяцького району,

зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 , фактично на даний час перебуває
на лікуванні у КП «Обласний заклад з надання
психіатричної допомоги ПОР (м. Полтава, вул. Медична,
1),громадянина України, не працюючого, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України,

встановив:
27 травня 2020 року близько 16 години ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_6 словесно висловлював наміри вбити останню шляхом відрізання голови, при цьому вимахував кулаками перед її обличчям.
На прохання матері заспокоїтися, ОСОБА_7 не реагував та продовжував свої неправомірні дії, під час яких схопив на кухні два кухонні ножі та вимахував ними, продовжуючи погрожувати вбивством своїй матері шляхом відрізання голови. При цьому ОСОБА_6 реально сприйняла вказані погрози сина та мала реальні підстави їх так сприймати.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в погрозі 27.05.2020 року за місцем проживання вбивством ОСОБА_6 при реальних підставах побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_7 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України.
ОСОБА_7 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України визнав повністю, пояснивши про обставини, що відповідають вступній частині ухвали.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.
Потерпіла, законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та його захисник погодилися із вчиненням ОСОБА_7 кримінального правопорушення за вказаних в ухвалі обставин, проти застосування заходів медичного характеру не заперечували.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно акту судово-психіатричного експерта №266 від 09 липня 2020 року, ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервний перебіг з стійким дефектом особистості, що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, знаходився в стані загострення хронічного психічного захворювання, а саме шизофренія параноїдної форми, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. На підставі ч. 3 ст. 94 КК України потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.129 КК України, підтверджуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що містить ознаки ч.1 ст. 129 КК України, доведено повністю.

Частиною 1 ст. 503 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Пленум Верховного Суду України у п. 3Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування»роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_7 на момент вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому відповідно до ч.2 ст. 19 КК України ОСОБА_7 не підлягає кримінальній відповідальності.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності кримінальні правопорушення.

У відповідності до вимог ст.ст.19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів із звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого кримінального правопорушення потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер захворювання ОСОБА_7 та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але також і його відношення до вчиненого, дані про його особу .
Таким чином, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, мало місце і вчинене ОСОБА_7 у стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером скоєного потребує застосування примусових заходів медичного характеру, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не пред`являвся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349,371,372,392-395,503,512,513,516,532,КПК України, ст.94 КК України, суд, -

постановив:
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бірки Гадяцького району , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Речові докази два кухонні ножі повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 23.09.2020 року.

Суддя: ОСОБА_1