УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.12.2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача інспектора сектору дізнання Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням в якому просив: накласти арешт на грошові кошти в сумі 4000 гривень 00 копійок, що знаходяться на банківському рахунку, який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «А-Банк» (код МФО 307770, ).
Зупинити видаткові операції по банківському рахунку який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_1 , відкритого у АТ «А-Банк» (код МФО 307770, ).
В обґрунтування клопотання посилався на те, що Сектором дізнання Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000360 за ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшла на інтернет-ресурсі «OLX.UA», оголошення про продаж товару, а саме цукру, вартістю 7 грн. за 1 кг., після чого зв`язалась з продавцем, та в ході спілкування домовилась про доставку товару. Так, 05.09.2020 з власної банківської картки, відкритої в ПАТ КБ «ПриватБанк», яка прив`язана до розрахункового рахунку № НОМЕР_2 , переказала грошові кошти на картку, оформлену на ім`я ОСОБА_6 , відкриту в АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , двома платежами по 2000 гривень, загальною сумою 4000 гривень. Після оплати товару з 07.09.2020, продавець перестав виходити на зв`язок.
Відповідно до обставин кримінального провадження заволодіння коштами відбулось шляхом перерахування коштів з банківської картки заявниці, а саме рахунку НОМЕР_2 на банківський рахунок, який відкрито В АТ «А-Банк», та кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_1 , тобто грошові кошти у сумі 4000 гривень 00 копійок є набутим внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, безготівкові кошти у сумі 4000, 00 грн. відповідають вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу у кримінальному провадженні.
Водночас, зволікання у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів (грошей) та неможливості їх повернення потерпілому. З метою запобігання спробам подальшого перерахування коштів на інші рахунки, перешкоджання зняття грошових коштів виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту на рахунки, до моменту встановлення їх власників та фактичних користувачів, у зв`язку із неможливістю отримання вказаної інформації без отримання тимчасового доступу до інформації, що перебуває у володінні банківських установ в порядку встановленого КПК України.
У зв`язку з чим, виникла необхідність у накладенні арешту на банківський рахунок відкритий в АТ «А-Банк», який кореспондується з банківською карткою № НОМЕР_1 , з метою забезпечення, подачі цивільного позову з боку заявника до особи причетної до вчинення кримінального правопорушення.
Дізнавач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України з метою уникнення його відчуження.
Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно з метою його збереження як речового доказу, однак до клопотання не долучена постанова про визнання вищезазначеного майна речовими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Слідчий суддяОСОБА_1