Справа № 159/114/20
Провадження № 1-кп/159/149/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковельобвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002104 від 14 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох дітей, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 14 листопада 2019 року, близько 03 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, використовуючи заздалегідь підготовлену дерев`яну палицю, умисно наніс не менше десяти ударів вказаною палицею та кулаком лівої руки по голові та тулубу потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву правої долі печінки двохмоментного розриву селезінки з гемоперитонеумом та розвитом постгеморагічної анемії, які за ступенем тяжкості згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку легкого ступеню скальповані рани тім`яної і скроневої ділянок справа і зліва різаної рани в ділянці лівої долоні в ділянці тенора та безіменного пальця лівої кисті, які за ступенем тяжкості згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та саден грудної клітки, які за ступенем тяжкості згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 121 КК України.
Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, у вчиненому щиро кається і прохає суворо не карати. Показав, що в листопаді 2019 року, у вечірній час, (точної дати не пригадує) зайшов за місцем проживання своєї дружини, шлюб з якою розірвано, щоб провідати спільних дітей. Тоді виявив, що квартира відкрита і діти були одні, а колишня дружина відсутня. Тоді він зателефонував їй з вимогою дізнатись де вона в такий час знаходиться і чому залишила самих дітей, та йому відповіла, що це не його справа та вимкнула телефон. Знаючи, що колишня дружина ОСОБА_7 перебуває в дружніх відносинах з потерпілим та його співмешканкою вирішив поїхати в с.Білин та розшукати Вдовіну. Відзнайшовши будинок постукав в двері і через незначний проміжок часу їх відкрив потерпілій в якого він запитав де знаходиться його дружина, а той у відповідь відповів що її немає і запропонував «іти звідси». Тоді він розсердившись, перебуваючи в збудженому та знервованому стані дерев`яною полицею, яку знайшов біля хвіртки подвір`я потерпілого наніс йому удари в різні частини тіла в тому числі голову. Після чого залишив будинок. Наступного дня дізнавшись про стан здоров`я потерпілого поїхав до медичного закладу та повністю розрахувався за лікування, а в подальшому відшкодував всю шкоду, в тому числі і моральну. Обвинувачений показав, що на даний час не може пояснити своїх дій, ствердивши що в скоєному розкаюється та просив суворо не карати.
Будучи допитаним у ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив факт в частині нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. Він також показав, що раніше був знайомим з обвинуваченим і його дружиною по імені ОСОБА_8 та перебував в хороших відносинах. Часто проживав і на даний час проживає по АДРЕСА_3 в будинку своєї знайомої по імені ОСОБА_9 .

Напередодні домовились з обвинуваченим про зустріч за місцем його перебування в с.Білин. Приблизно о 02-03 год. 14 листопада 2019 року до будинку під`їхав автомобіль, а через деякий час постукали в двері,як він зрозумів обвинувачений які ним було відкрито. У приміщення зайшов ОСОБА_4 в руках якого була дерев`яна «біта» довжиною 80-90 см і товщиною з кулак. Пригадує, що між ними відбулась якась розмова в ході якої обвинувачений наносив йому удари «битою» по тулубі та голові. Цих подробиць добре не пам`ятає із-за отриманих травм. На його думку ОСОБА_4 вчинив бійку та заподіяв тілесні ушкодження йому із-за ревнощів до своєї дружини. Ствердив, що заподіяна йому матеріальна та моральна шкода відшкодована в повному обсязі. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має та прохає не позбавляти його волі.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину), погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто що виразились в умисному завданні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить: визнання своє вини та щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування в повному обсязі завданої шкоди, як закладу охорони здоров`я так і потерпілому, те що він на своєму утриманні має трьох дітей 2006, 2012 та 2020 років народження.
Обтяжуючих покарання обставин обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому не пов`язаному з позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, суд бере до уваги всі обставини по справі, позицію потерпілого, щодо призначення більш - м`якого покарання яке непередбачене санкцією закону за яким ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, а також майновий та сімейний стан обвинуваченого.
Суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_4 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.
До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлені цивільні позови до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 500000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 4000 грн.
У ході розгляду справи потерпілим ОСОБА_6 подано заяву про залишення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду.
Подана потерпілим зазначена заява не суперечить вимогам Закону і не порушує чи їх не будь інтересів та відповідає вимогам ст.257 ЦПК України, а тому суд залишає позовну заяву у вищевказаній частині без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого, а доля речових доказів вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст.373-375 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Зарахувати у строк відбування покарання час утримання під вартою, з 14 листопада 2019 року по 15 листопада 2019 року включно.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз в загальній сумі 1884,12 ( одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири грн. 12 коп.).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Скасувати арешт, відповідно до ухвал слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року та 05 грудня 2019 року, а саме на: аркуш паперу зі слідами рук, наволочку з плямами РБК, дактилоплівку зі слідом низу взуття, два марлевих тампони зі змивами РБК та один контрольний марлевий тампон знищити, як такі що не становлять матеріальної цінності; кросівки з маркуванням «NAVYBOOT» чорного кольору, які передані на зберіганні в камеру схову Ковельського ВП ГУНП у Волинській області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему, захисникові, потерпілому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1