ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/9036/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2396/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Харкові, українки, громадянки України, з середньою - спеціальною освітою, заміжньої, працюючої касиром у ТОВ «Аттіка», зареєстрованої і проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 18 жовтня 2018 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_7 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, разом зі раніше знайомою їй ОСОБА_9 перебувала за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 , діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно вдарила ОСОБА_9 скляною склянкою, яку тримала у лівій руці, у праву сторону обличчя. Від удару склянка розбилася, і ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , згідно висновку судово медичної експертизи № 09/1800-С/2018 від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: рубці на голові, які явилися наслідком загоєння різаних ран, які виникли в результаті дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями. Ці тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

До початку апеляційного розгляду прокурор від своєї апеляційної скарги відмовився.

Захисник просить оскаржуваний вирок скасувати, а провадження у справі закрити.
Також просить дослідити висновок експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018 року 9 арк 135).
Крім того у поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, просить дослідити консультативний висновок лікаря спеціаліста від 19.10.2018 року № 10/16269 та довідку КНП Міська поліклініка № 9 ХМР від 24.10.2018 року
Вказує, що суд допустив чисельні порушення вимог КПК України, зокрема посилається на неповноту судового розгляду у вказаній справі, яка на думку захисника, полягає у відхиленні судом першої інстанції клопотання сторони захисту від 17.12.2019р. про здійснення виклику особи для допиту у якості свідка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фельдшера з медицини невідкладних станів 7-го відділення КЗОЗ «Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», який прибув на місце злочину та надав потерпілій першу невідкладну допомогу.
Суд не обґрунтував підстав відмови у задоволенні вказаного клопотання ані в окремій ухвалі, ані у вироку. Сторона захисту вважає, що показання вказаної особи мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення
Показання фельдшера ОСОБА_11 могли би усунути протиріччя в питанні про час вчинення злочину.
Крім того захисник вказує, що судово - медична експертиза була призначена на підставі ухвали слідчого судді про задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, що є порушенням суттєвих умов здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, та зобов`язує суд визнати такі діяння істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод (п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України).
Крім того, висновок експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р. містить інформацію про надання експерту для дослідження консультативного висновку лікаря - спеціаліста ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова від 19.10.2018р. № 10/16269 та довідки з КНП «Міська поліклініка № 9» ХМР, однак, ані клопотання слідчого, погодженого з прокурором про призначення експертизи від 12.11.2018р., ані ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 від 14.11.2018р. про тимчасовий доступ до речей і документів, якою призначено судово - медичну експертизу, ані матеріали провадження №0002382 від 09.11.2018р. не містять належних та допустимих доказів постанов слідчого про визнання речовим доказом, ухвал суду про тимчасовий доступ до речей і документів, про виїмку.
Однак, клопотання ст. слідчого Індустріального ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_13 про проведення експертизи від 12.11,2018р. містить посилання на «матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР з №0002382 від 09.11.2018р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України».
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування постанов слідчого/прокурора про зміну кваліфікації складу злочину не складалося.
Таким чином вказаний факт призводить до визнання недопустимим висновку експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р. через те, що вказане клопотання містить ознаки недопустимості, т.я. у клопотанні про проведення експертизи вказана невірна правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Щодо неналежності висновку експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р захисник вказує, що відповідно до консультативного висновку лікаря - спеціаліста ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова від 19.10.2018р. № 10/16269, на яке міститься посилання у дослідній частині висновку експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р., потерпілій ОСОБА_9 рекомендовано амбулаторне обстеження хірурга травматолога за місцем мешкання.
Згідно довідки з КНП «Міська поліклініка № 9» ХМР, потерпіла ОСОБА_9 знаходилась на амбулаторному лікуванні у хірурга 9-ої поліклініки м. Харкова з 19.10 - 24.10.2018р.
Однак, дослідна частина висновку експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р. містить недостовірну інформацію, а саме: «надана справка из поликлиники из которой известно, что ОСОБА_14 находилась на стационарном лечении.
Таким чином, висновок експерта № 09/1800-С/2018 від 16.11.2018р. містить недостовірні дані, які мають суттєве значення для правильної правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Вказує на невідповідність показів свідка ОСОБА_15 у вироку тим, які вона надавала у судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_15 , на думку захисника підтвердила, що входила до складу слідчо - оперативної групи, пояснила, що заяв та скарг від потерпілої не надійшло, тому огляд місця події не проводився, що підтверджується записом свідчень останньої у судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2020р. об 10.00 год.
Крім того, захисник вважає, що покарання, призначене судом занадто суворе, оскільки суд призначив максимальну кількість громадських робіт, передбачену санкцією статті, при цьому не врахував виключно позитивні відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, має позитивну характеристику з місця проживання.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив суд апеляційної інстанції залишити вирок без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .
Покази зазначеного свідка та потерпілої є логічними, послідовними та несуперечливими, що додатково підтверджується відомостями, що зафіксовані в протоколі слідчого експерименту від 12.11.2018 року.
На думку колегії суддів, вказані показання є послідовними та такими, що не суперечать обставинам справи та повністю відповідають та узгоджуються між собою.
Потерпіла надала покази в суді, в яких повідомила, що саме ОСОБА_7 вчинила незаконні дії стосовно неї, пояснила, що 18 жовтня 2018 року близько 22 години 10 хвилин зустріла обвинувачену та ОСОБА_10 , після чого вони втрьох прийшли до ОСОБА_10 додому. Під час вечері пили пиво. ОСОБА_7 , яка вже була п`яна, почала сварку, звинуватила її в тому, що її дитина, будучі вдома у ОСОБА_7 , її об`їла. Вона не реагувала на образи ОСОБА_7 , просила її заспокоїтися, відвернула голову ліворуч і опустила очі. ОСОБА_7 сиділа праворуч від неї. Коли вона повернулася, то побачила замах руки ОСОБА_7 та відчула удар склянкою у праве око та брови. Від удару склянка розбилася, порізала їй повіки ока, щоку та праву сторону обличчя. Після цього, ОСОБА_7 взяла інший стакан з пивом, вилила їй на голову рідину і сказала: «Умийся, тварюко!». ОСОБА_10 випихав ОСОБА_7 з будинку. Було багато крові, він викликав співробітників поліції та швидку медичну допомогу. Її забрали у лікарню. Допитали її співробітники поліції вже у лікарні. Лікувалася вона два тижні.
Судово медичну експертизу за її участю проводили у філії ХОБСМЕ на вул. Корчагінців, вона двічі приїздила до експертної установи на огляд і розповідала експерту про обставини заподіяння їй тілесних ушкоджень.
В той день вона випила близько літра пива. На столі стояв широкий стакан з товстим дном, в якій ОСОБА_10 налив віскі і розбавив водою. Боковою частиною саме цього стакану ОСОБА_7 її і вдарила в обличчя. Удар був таким сильним, що стакан розбився.
Вказані обставини в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_10 , який був очевидцем події, яка відбувалася 18 жовтня 2018 року. Свідок повідомив, що дійсно виник конфлікт між обвинуваченою та потерпілою. Він попросив ОСОБА_7 піти з будинку, оскільки вона вже п`яна, але ОСОБА_7 на це не відреагувала та продовжила сваритися. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 кричали одна на одну, але ОСОБА_9 . ОСОБА_16 не била і спроб її вдарити не вчиняла.
Він підвівся з-за столу, щоб їх розмирити, і в цей момент у нього з-за спини ОСОБА_7 сильно вдарила ОСОБА_9 в обличчя скляною склянкою для віскі, а саме, боковою частиною склянки, внаслідок чого та розбилася і заподіяла ОСОБА_9 різані та рвані рани на обличчі. Він розірвав бинт і почав прикладати до обличчя ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 вилила їй на голову пиво з іншої склянки, що стояла на столі. Діаметр склянки, якою ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_9 , приблизно 50 мм. В момент нанесення удару ОСОБА_7 тримала склянку у руці так, що її верхівка виглядала.
Після цього він вивів ОСОБА_7 на вулицю, і вона пішла. Можливо ОСОБА_7 , коли вдарила ОСОБА_9 склянкою, поранила собі руку.
Твердження сторони захисту про те, що свідчення свідка ОСОБА_10 не відповідають дійсності, оскільки він начеб то проживає разом з потерпілою, суд вважає надуманими та такими, що спрямовані на виключення із числа доказів показання свідка, який прямо вказує на обвинувачену, як на особу, що завдала тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 .
Колегія суддів зазначає, що у суду відсутні відомості, які б свідчили про те, що показання вказаного свідка не відповідають дійсності. Сам факт проживання разом свідка з потерпілою не свідчить про неправдивість свідчень.
Натомість показання свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з усіма зібраними доказами, які досліджені судом першої інстанції та покладені в основу обвинувального вироку.
Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 22 КПК України передбачено, що Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже, під час судового розгляду в суді першої інстанції, як сама ОСОБА_7 так і її захисник не були позбавлені можливості задавати питання свідку та іншим допитуваним особам, з`ясовувати причини розбіжностей в їх свідченнях, які на думку сторони захисту мали місце.
Також логічними та послідовними є покази свідка ОСОБА_15 , які чітко викладені у вироку.
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачена вказувала, що підтверджує, що у вказаний в обвинуваченні час та у вказаному місці дійсно відбувся конфлікт між нею та потерпілою.
Дійсно вона тримала у руці склянку з алкогольним напоєм і під час конфлікту були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 , проте це відбулося випадково, умислу не було.
Разом з тим, ця версія повністю спростовується як показаннями потерплої та свідка, так і відомостями що містяться в протоколах слідчого експерименту від 12 листопада 2018 року та від 19 листопада 2018 року.
Крім того згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1800-С/2018 від 16 листопада 2018 року, ОСОБА_9 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: рубці на голові, які явилися наслідком загоєння різаних ран, які виникли в результаті дії гострого предмету, володіючого ріжучими властивостями. Ці тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня)
Вказані відомості повністю узгоджуються та відповідають показам свідка та потерпілої в частині механізму утворення встановлених тілесних ушкоджень, а тому версія обвинуваченої свого підтвердження не знайшла, а отже відкидається колегією суддів.
Також колегія суддів не приймає доводи сторони захисту про недопустимість вказаного висновку судово медичного експерта, в обґрунтування чого захисник посилається на те, що висновок містить посилання експерта на «довідку Поліклініки № 9 про перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні з 19.10 до 24.10.18 з діагнозом забійні рани лицьового черепа, шви зняті 24.10.2018», а в дійсності потерпіла ОСОБА_9 перебувала у цьому медичному закладі на амбулаторному лікуванні.
Суд зазначає, що відповідно до положень п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканини і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою.
Таким чином, вид лікування потерпілого (амбулаторне, стаціонарне та будь-яке інше) при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертом до уваги не береться, на ступень тяжкості тілесних ушкоджень жодним чином не впливає і тому зазначена розбіжність не свідчить про недопустимість вказаного доказу.
Окрім іншого захисник вважає, що судово - медична експертиза була призначена на підставі ухвали слідчого судді про задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, що є порушенням суттєвих умов здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, та зобов`язує суд визнати такі діяння істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод (п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що на аркуші 167 кримінального провадження знаходиться ухвала Орджонікідзевського районного суду від 13 березня 2020 року про виправлення описки в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 14.11.2018 року згідно якої постановлено вказати в тексті ухвали про призначення експертизи.
Таким чином вказаною ухвалою констатовано очевидний факт, про те що в ухвалі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 14.11.2018 року було допущено описку, оскільки за текстом ухвали мова йде саме про призначення судово медичної експертизи, слідчий суддя послався на відповідні статті КПК України.
Більш того в резолютивній частині вказаної ухвали також йдеться про призначення експертизи.
За таких обставин судово-медична експертиза була проведена у відповідності до положень КПК України та ознак недопустимості як доказу не має.

Також належить зазначити, що колегія суддів здійснює апеляційний перегляд оскаржуваного вироку в межах апеляційної скарги захисника.
В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник вказав що просить дослідити певні докази в суді апеляційної інстанції.
Колегія суддів зазначає, що по перше положеннями чинного КПК України не передбачений такий порядок звернення до суду із клопотанням під назвою заперечення на апеляційну скаргу прокурора.
По друге на питання головуючого в суді апеляційної існтанції чи є у сторін клопотання, сторона захисту відповіла що немає, про дослідження доказів не клопотала.
По третє, зокрема консультативний висновок лікаря спеціаліста від 19.10.2018 року № 10/16269 та довідка, видана КНП Міська поліклініка № 9 ХМР від 24.10.2018 року судом першої інстанції взагалі не досліджувалия.
Що стосується апеляційних доводів сторони захисту про неправильність кваліфікації дій обвинуваченої, які вони заявляли у суді апеляційної інстації, колегія суддів не приймає такі доводи, оскільки експертом встановлено що легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), а тому колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченої за ч.2 ст. 125 КК України
Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині також визнаються колегією суддів необґрунтованими.
Колегія суддів також відкидає апеляційні доводи захисника щодо неповноти судового розгляду, яка на думку захисника полягає у відмові судом першої інстанції у допиті свідка ОСОБА_11 , оскільки під час судового розгляду суд першої інстанції задовольнив майже всі клопотання сторони захисту про допит свідків, а питання про допит свідка ОСОБА_11 поставлено захисником перед судовими дебатами і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у його задоволенні, пославшись на зловживання захисником своїх процесуальних прав та відсутність достатньої обґрунтованості клопотання.
На думку суду апеляційної інстанції захисник дійсно необгрунтував своє клопотання, оскільки посилання на те, що свідок може усунути протиріччя про час вчинення кримінального правопорушення є дивними, з огляду на те, що час та місце де відбувалися події, не оспорюються ані стороною обвинувачення ані самою обвинуваченою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції в повному обсязі дослідив всі обставини справи та виконав вимоги ст. 91 КПК України, при цьому право сторони захисту на збирання та подання до суду доказів, клопотань, скарг порушено не було.

В апеляційній скарзі обвинуваченого окрім іншого міститься посилання на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, зі слів працює касиром, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання..

Також, судом враховано вчинення обвинуваченою злочину у стані алкогольного сп`яніння, та визнано цю обставини, відповідно до ст.67 КК України, такою, що обтяжує покарання. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій встановлено не було.

Таким чином, висновок суду стосовно виду та розміру покарання яке необхідно призначити ОСОБА_7 є обґрунтованим.

Отже, призначене обвинуваченій покарання є достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження не встановлено.

Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим засудженим який перебуває під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді -