У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2021 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Миколаєві, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 289 КК,
- відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 12.03.2021р.

_________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/161 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_9
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про відмову у продовженні
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, не має постійного місця проживання та офіційного джерела доходів, раніше судимий.

Окрім того, вказує, що 17.09.2020 року ОСОБА_6 було оголошено в державний розшук, у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування.

Апелянт стверджує, що обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 29.05.2020 близько 16 год. 50 хв., діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи спільний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на парковці супермаркету "Велмарт", який розташований за адресою: м. Миколаїв, проспект Миру 1/1, незаконно заволоділи транспортним засобом "TOYOTA LAND CRUISER 200", 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартістю 2 700 000 гривень, який належить ТОВ "Ландтех". З місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили ТОВ "Ландтех" збитки на вищезазначену суму.
Крім того, 22.06.2020 в період часу з 14:25 до 15:45 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, та за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи спільний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на парковці Миколаївського зоопарку, який розташований за адресою: м. Миколаїв, площа Миколи Леонтовича, 1, незаконно заволоділи транспортним засобом "TOYOTA LAND CRUISER", 2016 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номери шасі НОМЕР_4 , вартістю 1 680 730 гривень, який належить ОСОБА_11 . З місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_11 збитки на вищезазначену суму.
Вказані дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2, ч. 3 ст. 289 КК України.
12.09.2020 ОСОБА_6 направлено повідомлення про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.09.2020 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 21.11.2020 включно з визначенням розміру застави що становить 420 400 гривень. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 жовтня 2020 року вищевказану ухвалу скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено, застосувано у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20.11.2020 року включно, визначено розмір застави у сумі 630 600 грн (шістсот тридцять тисяч шістсот) грн.
Вказаний строк тримання під вартою підозрюваного неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.12.2020 року до 6 лютого 2021 року.

29 січня 2021 року слідчим до слідчого судді направлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з підстав того, що ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшилися та не відпали, а також у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій та отримати висновки експертиз.

Відмовляючи у задоволення клопотання слідчого , слідчий суддя зазначив про те, що слідчим не дотримано порядку подання клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором не доведено, що сама лише тяжкість покарання виправдовує досудове тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримки своєї апеляційної скарги; пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.
Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято без дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 2,3 ст. 289 КК України, відповідно до ч.ч. 5,6 ст.12 КК України, один відноситься до тяжким злочинів (ч.2 ст.289 КК України, а інший до особливо тяжких злочинів (ч.3 ст.289 КК України).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами.
Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства.
Апеляційним судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів проти власності, не має постійного місця проживання та джерела доходів, раніше судимий.
Окрім того, матеріали провадження свідчать про те, що підозрюваного ОСОБА_6 17.09.2020 року було оголошено в державний розшук, у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.
Вищезазначені обставини вказують на те що дійсно існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду.
Матеріали провадження свідчать про те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва був продовжений строк досудового розслідування до 12.03.2021р.
Слідчим і прокурором у суді апеляційної інстанції вмотивовано доведено що, на теперішній час не можливо закінчити досудове розслідування вказаного кримінального провадження, оскільки необхідно провести наступні слідчі дії: долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експертиз; матеріали НСРД; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти та погодити з процесуальним керівником обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
Вказані обставини, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Разом з тим, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя не перевірив та не надав оцінки тим обставинам з якими закон пов`язує порядок обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а лише послався на те, що слідчим не дотримано порядку подання клопотання про продовження запобіжного заходу, а прокурором не доведено, що сама лише тяжкість покарання виправдовує досудове тримання особи під вартою.
Проте, враховуючи вищенаведене такий висновок слідчого судді є необґрунтованим.
Направлення слідчим клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваного з порушенням строку, зазначеного у п.20-5 розділу XI КПК України не є істотним порушенням, яке могло б вплинути на суть прийнятого слідчим суддею рішення.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є незаконним і необґрунтованим, оскільки постановлене в порушення вимог КПК України та ухвалене на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, а тому підлягає безумовному скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.03.2021р.

Керуючись ст.ст. 376, 405 ,407,409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, скасувати.
Постановити нову.
Клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 задовольнити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 березня 2021 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді