Справа №718/2204/20
Провадження №1-кп/718/149/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 30.05.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глибока, Глибоцького району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України,-
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
28.05.2019 року близько 22:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у стані емоційного збудження внаслідок вживання алкогольних напоїв та словесної суперечки із своєю дружиною ОСОБА_5 , та знаходячись на території подвір`я домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає його дружина та теща ОСОБА_6 . Переслідуючи мету умисного пошкодження чужого майна та залякування вказаних осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи відкрите джерело вогню та пластикову пляшку, всередині якої знаходились рідини нафтопродуктів, здійснив підпал дерев`яного стільця та ящика, які знаходилися біля дерев`яної прибудови житлового будинку.
Після чого, пересвідчившись, що вказані предмети загорілися, ОСОБА_3 покинув територію вказаного домогосподарства та пішов до домогосподарства в якому проживає.
Через деякий час, ОСОБА_5 помітивши ознаки полум`я, вибігла з будинку та за допомогою води ліквідувала осередок пожежі власними зусиллями.
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, - закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності.

Так, дійсно 28.05.2020 року в домогосподарстві тещі за адресою АДРЕСА_2 , між ним та ОСОБА_6 відбувся черговий конфлікт, в результаті чого у нього виник злочинний умисел. Для цього він узяв пластикову пляшку із мазутою , яку вилив на деревинний ящик та стілець і підпалив. Хотів настрашити потерпілу. Розумів, що дерев`янний будинок може спалахнути. Вживав алкоголь перед підпалом. Шкодує про свій вчинок.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. 21.12.2020 року скерувала на адресу суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України у її відсутність. Крім того вказала на відсутність претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 . Просила суворо не карати останнього.
Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, вказав на необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України доведена повністю.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, за обставин наведених у вироку.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, оскільки останній вчинив закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Частиною 2 статті 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше судимий за умисні злочини проти власності, однак на час розгляду справи у суді судимість погашена у встановленому законом порядку, одружений, посередньо характеризується по місцю проживання, ніде не працює, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом F10.0, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, у редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, та однієї обтяжуючої обставини, враховує , що злочин вчинено відносно особи похилого віку, думку потерпілої, яка заявила про відсутність претензій до обвинуваченого, просила його суворо не карати, приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

При цьому, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання аніж позбавлення волі.
Мотиви інших рішень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило, а тому беручи до уваги бездоганну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, оскільки відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, - суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України, а саме:
-залишки пластикової пляшки із вмістом речовини схожої на паливно-мастильну, яку упаковано в сейф-пакет №3462178 та передано на зберігання в камеру речових доказів Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області знищити.
Щодо розподілу процесуальних витрат (заявлених витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні), суд керується положеннями ст. 124 КПК України. У зв`язку із ухваленням обвинувального вироку у справі, витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні на загальну суму 7850 грн.50 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного йому основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Після набрання вироком законної сили, речові докази, а саме:
-залишки пластикової пляшки із вмістом речовини схожої на паливно-мастильну, яку упаковано в сейф-пакет №3462178 та передано на зберігання в камеру речових доказів Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі: 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок, згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000365 (в.е. 371-Х) та 6280 (шість тисяч двісті вісімдесят) гривень 40 копійок, згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000365 (в.е. 9-П), а всього на загальну суму 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 50 коп.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1