Справа № 357/9709/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження за № 0002061 від 23.07.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чаплинка, Херсонської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 03.09.2007 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки;

2) 23.07.2012 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 187 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

3) 18.07.2016 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі;

4) 05.10.2016 Баришівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. 25.02.2019 звільнений з Білоцерківської ВК № 35 з невідбутим строком покарання 7 місяців 18 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний, корисний злочин за наступних обставин.

Так, 22.07.2019 приблизно о 09.00 годині ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку № 29 по вул. Павла Чубинського в м. Біла Церква, Київської області, діючи умисно, повторно, таємно від оточуючих, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав металеву кришку каналізаційного люку, вартістю 525 гривень, що належить ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА».

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» майнової шкоди на суму 525 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаний в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушенні визнав повністю, хоча мале місце плутанина в наданні показань, у зв`язку з тривалим часом вчиненого інкримінованого діяння, але дав покази, підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироці, зокрема в частині часу, місця та способу, розкаявся у вчиненому, підкреслив, що викрадене майно було повернуто представнику потерпілого.
Так, ОСОБА_3 показав, що 22.07.2019 приблизно о 09.00 год., його малознайомий на ім`я ОСОБА_6 , запропонував вжити спиртні напої, однак при цьому у останніх грошей на придбання вказаних алкогольних виробів не було, у зв`язку з чим ОСОБА_3 перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив напроти кришку каналізаційного люку, яку вирішив викрасти та здати в пункт прийому металобрухту. Після чого попрямував до своєї знайомої ОСОБА_7 , у якої попросив тачку, на якій після викрадання зазначеної кришки каналізаційного люку, попрямував до пункту прийому металобрухту, де ОСОБА_3 відмовили у прийомі вказаного люку, у зв`язку з чим останній на вказаній тачці відвіз його до ОСОБА_7 , але останній не повідомив, що повернув тачку з викраденим майном, а остання і не бачила у своїй тачці вказаний люк. В судовому засіданні ОСОБА_3 просив суворо не карати, путався в своїх показах в судовому засіданні оскільки минув тривалий час від події вчинення злочину.
Вказані показання обвинуваченого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.
Отже ними у повній мірі підтверджуються обставини, які підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 91 КПК України, як-то: час, місце та спосіб учинення.
Представник потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» до суду за весь час судового розгляду кримінального провадження жодного разу не прибув, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю.

Незважаючи на наявність зазначеної заяви суд на кожне судове засідання викликав представника потерпілого до суду.

Таким чином суд визнає неможливим допит в суді представника потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», з підстав не прибуття останнього на виклик до суду, а застосування до представника потерпілого приводу та оголошення у розшук представника потерпілого КПК України не передбачено.

Під час судового розгляду від представника потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» надійшла заява про можливість розгляду справи за його відсутністю. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду від представника потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» не надходило у зв`язку з поверненням викраденого майна.

Отже, наявна заява представника потерпілого про можливість розгляду справи за його відсутністю та відсутність матеріальних претензій, вказує на той факт, що представник потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» усувається від участі в зазначеній справі.

Також, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без представника потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 цього ж Кодексу, а претензій майнового характеру він не має.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про відмову від допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, судовим розглядом встановлено наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, внесені 23.07.2019 о 10.13 год. за № 0002061.
Згідно з заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.07.2019 генеральний директор ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину вказав, що 22.07.2019 виявлений факт таємного викрадання люка важкого діаметром 630 мм. в кількості однієї одинці, який розташований неподалік будинку № 29 по вул. П. Чубинського в м. Біла Церква Київської області, вказане майно знаходиться на балансі ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА».
Таким чином з зазначеної заяви вбачається, що факт вчинення таємного викрадання каналізаційної кришки люка біля буд. 29 по вул. П.Чубинського в м. Біла Церква, Київської області, яка належала ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», виявлений останніми - 22.07.2019.
З протоколу огляду місяця події з фототаблицею, складеного 22.07.2019 з 13.10 год. по 13.20 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 в присутності понятих та встановлено, що на земельній ділянці, розміром приблизно 5х5 м., яка розташована на відстані приблизно 1 метру від входу на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться каналізаційний люк, який на момент огляду був відчинений, оскільки відсутня кришка каналізаційного люку. Вказаний люк круглої форми, має чотири виступаючі частини, які чітко розташовані одна навпроти одної. Діаметр люку складає приблизно 60 см. Зазначене було зафіксована фотокамерою та роздрукована у фототаблиці, під час огляду місця події нічого вилучено не було.
Тобто зазначений доказ підтверджує факт відсутності станом на 22.07.2019 кришки каналізаційного люку, який належить ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» біля будинку 29 по вул. П. Чубинського в м. Біла Церква Київської області, тобто встановлено місце вчинення злочину.
Відповідно до протоколу отримання речей, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 в період часу з 16.05 год. по 16.10 год. слідує, що від ОСОБА_7 отримано кришку каналізаційного люку темно-сірого кольору, з наслідками корозії металу на всій поверхні з діаметром приблизно 60 см та написами «КЗЗК» та «ГК».
Вказаним доказом підтверджуються показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що останній викрадену кришку каналізаційного люку не здав на металобрухт, а разом з тачкою віддав власниці тачки ОСОБА_7 .
З протоколу огляду предмета від 26.07.2019 з фототаблицею, складеного слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 в період часу з 18.15 год. по 18.30 год. слідує, що предметом огляду є кришка каналізаційного люку темно-сірого кольору. На різних частинах люку хаотично розташовані нашарування темно-коричневого кольору, які зовні схожі на наслідки корозії металу. Діаметр люку становить 630 мм. По боках люку розташовані чотири прямокутні виступи, симетрично розташовані між собою. На нижній частинізнаходиться напис «КЗЗК», посередині «ГК». При зважуванні вказаного за допомогою промислових ваг радянського виробництва встановлено, що маса вказаного люку становить 50 кг. До протоколу додані роздруковані фотознімки люку.
Наявна ж у справі постанова від 26.07.2019 про визнання вказаної речі речовими доказами підтверджує факт набуття ним відповідного статусу у відповідності до норм КПК України.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, складеного 27.07.2019 з 11.10 год. по 11.20 год. слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 в присутності понятих, свідку ОСОБА_8 для впізнання пред`явлено фото чотирьох раніше незнайомих людей чоловічої статі, якого попередили про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав на особу на фотознімку під № 2, який 22.07.2019 намагався здати кришку каналізаційного люку на металобрухт.
Згідно з довідкою приміткою, яка є невід`ємною частиною протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.07.2019, на фотознімку під № 2, зображений ОСОБА_3 .
З протоколу проведення слідчого експерименту здійсненого з 14.48 год. по 14.57 год. 30.09.2019 з долученим відеозаписом, який був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 за участю підозрюваного ОСОБА_3 спеціаліста, в присутності понятих, судом установлено, що у ході проведення такої слідчої дії, яка була здійснена, у порядку ст. 240 КПК України, ОСОБА_3 показав місце вчинення злочину та відтворив на місці, як він 22.07.2019 приблизно о 09.00 год. поблизу будинку № 29 по вул. П. Чубинського в м. Біла Церква, Київської області викрав кришку каналізаційного люку та поклав її у тачку, яку заздалегідь попросив у знайомої ОСОБА_7 , на якій попрямував на пункт прийому металобрухту, але зазначену кришку люку приймати відмовились і ОСОБА_3 вирішив залишити вказану кришку люку в тачці, з метою повернення вказаної кришки люку на місце викрадення, а саму тачку повернув ОСОБА_7 , якої не повідомив про те, що повернув тачку разом з викраденим майном.
Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_3 зафіксовані на носії інформації, а саме на компакт-диску, який був у судовому засіданні переглянутий та досліджений у порядку ст. 357 КПК України, як речовий доказ, яким він є у світлі ст. 98 КПК України. Отже, судом встановлено факт дотримання положень статей 104-106, 240 КПК України при проведені слідчого експерименту від 30.09.2019, з огляду на що можливо дійти висновку про підтвердження ним в своїй сукупності інших обставин з числа регламентованих ст. 91 КПК України, на підставі яких, у світлі норм ст. 84 КПК України, є можливим встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Так, ОСОБА_3 під час проведення цієї слідчої дії поводив себе спокійно, детально розповідав про відомі тільки йому обставини вчинення злочину, деталізація подій здійснена обвинуваченим була чіткою та послідовною, із вказівкою з його сторони на всі подробиці вчинення цього кримінального правопорушення, про які він розповідав самостійно, деталізовано та послідовно.
Відповіді на запитання надавав швидко, послідовно й по суті, із застосуванням логічних суджень, із використанням складних речень, демонструючи достатньо-вольовий контроль поведінки.
При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновку експерту, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновку експерта № 2676 від 20.08.2019, згідно з яким майнова шкода, завдана ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» крадіжкою металевої кришки каналізаційного люку важкого в комплекті, вагою 50 кг., станом на 22.07.2019 складає 525 грн.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Аналіз норми статті 185 КК України свідчить про відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

Таємним вважається викрадення, коли воно вчинюється за відсутності особи, у власності чи під охороною якої знаходилося майно, що викрадається.

З аналізу норми статті 185 КК України вбачається, що крадіжка визнається закінченим злочином з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням тощо).

Визначення того, чи мала особа можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру майна, місця, з якого воно було вилучено, та інших обставин, які дають змогу констатувати факт розпорядження, користування майном на власний розсуд.

Отже, позиція обвинуваченого ОСОБА_3 , яка останнім була висловлена під час проведення слідчого експерименту від 30.09.2019 та підкреслена в судовому засіданні, щодо бажання вночі з 22.07.2019 по 23.07.2019 повернути викрадену каналізаційну кришку люку на місце викрадення, оскільки зазначене майно не прийняли на прийомі металобрухту, судом не приймається до уваги, оскільки зазначена позиція обвинуваченого не має жодного правового значення для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном, і корисливим мотивом.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; взято до уваги судом дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий за корисні злочини, на шлях виправлення не став та не зробив для себе відповідних висновків, та знов вчинив корисний злочин під час умовно-дострокового звільнення, не має постійного місця проживання тільки за час судового розгляду двічі змінював місце свого проживання, неодружений, немає утриманців, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації на непідконтрольної території України, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Крім цього суд враховує, що пом`якшуючі обставини чи їх сукупність мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа , визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час скоєння злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

Отже, судом встановлена обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визнання його вини.

Факт повернення викраденого майна потерпілому ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», суд не враховує, як добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, оскільки викрадене майно повернуто потерпілому після того, як були внесені відомості в ЄРДР, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує позицію прокурора, який вважав за не можливе призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства, а також суд не приймає до уваги посилання захисника на висновок органу пробації викладеної в досудової доповіді, щодо можливості призначення покарання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства з застосуванням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки таке покарання не відповідає вимогам ст. 71 КК України, щодо призначення покарання за сукупністю вироків.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі у межах встановлених у санкції частини 2 статті 185 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв зазначений злочин до повного відбування покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.10.2016, згідно з яким ОСОБА_3 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та останньому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, однак ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2019 засуджений ОСОБА_3 був умовно - достроково звільнений на сім місяців вісімнадцять днів.

Таким чином ОСОБА_3 необхідно призначити покарання відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 КК України, шляхом повного приєднання невідбутної частини покарання за попереднім вироком.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Однак, враховуючи заявлене клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави вважати, що ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили може переховуватися від відбування покарання, а також продовжити вчиняти інші злочині, тобто наявні ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, суд вважає необхідним застосувати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту негайно в залі суду.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, повністю приєднати не відбуте ним покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.10.2016 та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі строком на два роки сім місяців вісімнадцять днів.

Клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України до набрання вироком законної сили, взявши останнього під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 .

Речовий доказ по справі, а саме кришку каналізаційного люку, яка передана на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА», залишити на підприємстві, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1