Провадження № 11-сс/824/6296/2020 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.422 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 28 березня 2019 року, щодо вчинення колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_10 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001594 від 14 червня 2016 року притягнення завідомо невинного ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, поєднаного із обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину та штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, - на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що доводи адвоката ОСОБА_8 зводяться до загальних формулювань, не містять посилання на чіткий перелік не проведених слідчих та перевірочних дій, які могли б суттєво вплинути на результат досудового розслідування, а відтак, доводи про неповноту досудового розслідування є необґрунтованими, а твердження скаржника про невідповідність висновків слідчого фактичним обставинам справи безпідставними. Незгода адвоката ОСОБА_8 з прийнятим слідчим ОСОБА_9 рішенням про закриття кримінального провадження фактично зводиться до надання ним власної оцінки фактичним обставинам справи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_8 на постанову слідчого третього слідчого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000378 від 28 березня 2019 року задовольнити.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, висновки слідчого судді за результатами судового розгляду не відповідають фактичним обставинам справи, а сама оскаржувана постанова постановлена незаконним складом суду.

Захисник звертає увагу, що предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000378 мало стати встановлення факту умисного незаконного притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України у кримінальному провадженні №0001594, за якою його було виправдано Оболонським районним судом м. Києва. Однак слідчі дії, які б були спрямовані на об`єктивну перевірку перелічених обставин, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не виконувались взагалі. Зокрема, окремою обставиною, яка свідчить про неповноту та упередженість проведеного досудового розслідування, є той факт, що слідчий ОСОБА_9 провів допит у кримінальному провадженні лише чотирьох осіб, які були прямо зацікавлені в результатах досудового розслідування та стосовно неправомірних дій яких власне і спрямовувалась заява про вчинення злочину, а саме колишнього Генерального прокурора ОСОБА_10 , слідчого ОСОБА_11 , а також прокурорів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Крім того, захисник звертає увагу, що 18 лютого 2020 року він звернувся до слідчого з клопотанням №365 від 18 лютого 2020 року, в якому ставилося питання про проведення допиту адвокатів АО «АВЕР ЛЄКС», які здійснювали захист ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001594, та яким були відомі обставини незаконного притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні, у задоволенні даного клопотання слідчим також було неправомірно відмовлено.

Також, незважаючи на те, що матеріали справи №756/4855/17, до яких слідчим ОСОБА_9 отримувався тимчасовий доступ, налічує більше 110 томів, слідчий умисно залишив поза увагою та не надав оцінки більш ніж 200 клопотань, скаргам та зауваженням сторони захисту щодо неналежності та недопустимості доказів вини ОСОБА_7 та інших грубих процесуальних порушень у кримінальному провадженні №0001594.

20 січня 2017 року слідчим суддею ОСОБА_1 було задоволено клопотання слідчого ОСОБА_11 та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001594 від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 . Таким чином, слідчим суддею під час здійснення судового розгляду вищевказаного клопотання було сформовано упереджену позицію по відношенню до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №1594, зокрема в частині обґрунтованості підозри останнього за ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України, за якою його в подальшому було виправдано. Зазначені обставини викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 під час судового розгляду та вирішення питання щодо законності та обґрунтованості постанови про закриття кримінального провадження №0000378. Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_1 , враховуючи положення п.5 ч.1 ст.75, ч.1 ст.80 КПК України, мала заявити самовідвід.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 , на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваного рішення дотримався у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з провадження, ДБР здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000378, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2019 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Постановою слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату ДБР ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року кримінальне провадження №0000378 від 14 червня 2016 року, щодо можливого вчинення колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_10 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001594 від 14 червня 2016 року притягнення завідомо невинного ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, поєднаного з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину та штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, - закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Своє рішення слідчий мотивував тим, що на переконання слідства, доводи викладені у заяві захисника ОСОБА_8 від 20 лютого 2019 року (вх.№2050-19 від 20.02.2019 року), є надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам, що встановлені під час розслідування кримінального провадження. Також, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо наявності прямого умислу у ОСОБА_10 на притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, а також усвідомлення ним незаконності таких дій. Вказане свідчить про відсутність в даному випадку обов`язкового елементу суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого адвокат ОСОБА_8 діючи в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Центрального апарату Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000378 від 28 березня 2019 року. Вважав рішення слідчого таким, що винесено з грубим порушенням засад кримінального провадження, без проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування та всебічного з`ясування всіх обставин справи.

Частиною 2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із тексту постанови слідчого, в ході досудового розслідування ним було встановлено, що відповідно до листа Генеральної прокуратури України № 10/4/2-22437 від 12.06.2019 року, а також згідно показань свідка ОСОБА_11 у провадженні слідчих Управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, де він працював ст. слідчим з ОВС, перебувало кримінальне провадження №0001594 від 14.06.2016 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 110, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України. За результатами розслідування 14.03.2017 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 направлено до Оболонського районного суду м. Києва для здійснення спеціального судового провадження. 24.01.2019 року Оболонським районним судом м. Києва ухвалено обвинувальний вирок відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України, за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110 КК України - виправдано. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що за час своєї роботи в органах прокуратури жодних вказівок від ОСОБА_10 або іншої службової особи щодо фальсифікації доказів та фабрикування вказаного кримінального провадження він не отримував.

Слідчим також було допитано свідка - ОСОБА_10 , колишнього Генерального прокурора України, який зазначив що він як прокурор групи прокурорів постійно відслідковував ситуацію зі збиранням і перевіркою доказів у кримінальному провадженні №0001594, аналізував зібрані матеріали. Приблизно на початку листопада 2016 року прокурорами та слідчими було зібрано достатні дані, що переконливо свідчили про учинення злочинів ОСОБА_7 та давали підстави для повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Після цього, ним та іншими прокурорами та слідчими у кримінальному провадженні №0001594 проводилася робота зі складання проекту повідомлення про підозру ОСОБА_7 28 листопада 2016 року він повідомив ОСОБА_7 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 110, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України. 27 січня 2017 року ним було здійснено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 110, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України. Свідок зазначив, що підозра ОСОБА_7 була цілком обґрунтованою та ґрунтувалася на сукупності зібраних доказів по кримінальному провадженню №0001594. Зібрані докази переконливо свідчили про те, що ОСОБА_7 вчинив вказані злочини. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося повно, всебічно і об`єктивно відповідно до вимог КПК України. У березні 2017 року слідчим було складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , який був погоджений прокурором ОСОБА_14 та направлений до суду. Досудове розслідування проводилося у достатні терміни, ніяких вказівок фабрикувати матеріали кримінального провадження ним не надавалось. Судом постановлено обвинувальний вирок, що підтверджує об`єктивність розслідування та достатність доказів вини ОСОБА_7 ..
Вказані обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 17.10.2019 року, які входили до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001594 та здійснювали у ньому процесуальне керівництво.

Слідчим було також вилучено частину документів копій матеріалів кримінального провадження №0001594 під час тимчасового доступу 27.08.2019 у приміщенні Київського апеляційного суду, що містяться у матеріалах справи № 756/4855/17.
Зміст вказаних документів, зокрема й матеріалів кримінального провадження №0001594, повністю узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_10 .
Згідно з ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Диспозицією ч.2 ст.372 КК України передбачена відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором чи іншою уповноваженою на те законом особою, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.

Проте, в ході досудового розслідування будь-яких ознак притягнення завідомо невинного ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, чи то штучного створення доказів обвинувачення та іншої фальсифікації у вказаному кримінальному провадженні, не було встановлено.

В свою чергу суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що доводи адвоката ОСОБА_8 щодо неповноти досудового розслідування є необґрунтованими, а мотивуючи свою скаргу захисник не наводить чіткого переліку слідчих дій, які могли б суттєво вплинути на результати досудового розслідування.

Таким чином, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування досліджено усі обставини кримінального провадження, було вжито можливі заходи для отримання наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а також виконано інші необхідні слідчі (розшукові) дії для встановлення істини по справі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що слідчим суддею під час розгляду скарги захисника ОСОБА_8 належним чином не перевірив доводи викладені у ній, то такі твердження суд апеляційної інстанції вважає голослівними.

За результатами проведеного досудового розслідування, слідчим проведено необхідні слідчі та процесуальні дії, а також вжито всіх необхідних заходів для того, щоб зробити висновок про наявність чи відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України в діях ОСОБА_10 .

Враховуючи практику ЄСПЛ у частині того, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що під час прийняття постанови детективом було всебічного, повного та об`єктивного досліджено всі обставин кримінального провадження, здійснено безпосереднє дослідження та оцінка доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Оскаржувана ухвала слідчого судді та постанова слідчого ДБР вмотивовані та прийняті у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Будь-яких додаткових відомостей, які б не були враховані слідчим при винесенні постанови під час розгляду скарги слідчим суддею та розгляду в суді апеляційної інстанції не повідомлено, будь-яких доказів на спростування висновків слідчого під час розгляду скарги не подано, тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 є необґрунтованими.

Із огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив захиснику ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 в задоволенні скарги на постанову слідчого третього слідчого відділу (Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 28 березня 2019 року, оскільки у межах цього кримінального провадження було вжито всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України, із точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст.2 КПК України.

Статтею 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь судді у кримінальному провадженні. Зокрема, така участь виключається за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до положень ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання, зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особам, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Як вбачається з копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року, слідчим суддею ОСОБА_1 було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001594 від 14 червня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 . Проте, розглядаючи клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею не вирішувалось питання щодо недопустимості доказів у кримінальному провадження №0001594 та не надавалась оцінка законності дій слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні. Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_16 були присутні під час постановлення вказаного судового рішення. В свою чергу під час розгляду даної скарги на рішення слідчого захиснику належним чином було роз`яснено право відводу, однак таким правом він не скористався, хоча обставини, на які посилається сторона захисту в апеляційній скарзі були відомі захиснику під час розгляду скарги слідчим суддею.
Отже доводи апеляційної скарги щодо незаконності складу суду, на думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 від 04 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 28 березня 2019 року щодо вчинення колишнім Генеральним прокурором України ОСОБА_10 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001594 від 14 червня 2016 року притягнення завідомо невинного ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, поєднаного із обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину та штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, - на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України без змін.

Головуючий :

Судді :