Справа № 216/2768/17
У Х В А Л А

23 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , захисника померлого обвинуваченого ОСОБА_19 ОСОБА_20 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, питання доцільності тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000663 від 27.08.2015 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , померлого ОСОБА_19 обвинувачених за ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_14 обвинуваченого за ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190 КК України та ОСОБА_15 обвинуваченого за ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,-
встановила:
У провадженні суду на розгляді знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_13 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, останній день тримання під вартою обвинуваченого 27.07.2020 року.
У судовому засіданні, у порядку ст. 331 КПК України, поставлено питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинувачених.
Прокурори у судовому засіданні вважали доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою, посилаючись на ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час судового розгляду. Крім цього, на сьогоднішній день не допитані свідки та потерпілі.
Обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_13 .
Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 .
Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, поєднаних із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого у складі організованої злочинної групи.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При продовженні запобіжного заходу, колегією суддів враховані дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали ризики ухилення від суду.
На час розгляду в суді питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів прийшла до висновків, що вказані ризики не зменшились та не змінились, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, вік, стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, наявність іншого кримінального провадження.
Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані усі потерпілі, свідки сторони обвинувачення, не досліджені речові та письмові докази. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд також вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим особливо тяжких інкримінованих злочинів, а також наявний ризик можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень , тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Крім того, обвинуваченому раніше був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який обвинувачений ОСОБА_13 порушив та судом було змінено запобіжний захід на тримання під вартою.
Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, наведені обставини дають підстави для висновків про наявність високого ступеню ризику ухилення обвинувачених від суду, з огляду на серйозність обставин обвинувачення, з урахуванням обсягу обвинувачення, та суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання винним.
Вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого колегія суддів виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений ОСОБА_13 має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та з метою забезпечення участі обвинуваченого в розгляді кримінального провадження, колегія суддів вважає необхідним продовжити обвинуваченому термін дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, підстави для зміни запобіжного заходу колегія суддів не встановила.
Керуючись ст. ст. 131, 176-178, 182, 183, 331,372 КПК України, колегія суддів -
постановила:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України - до 20 вересня 2020 року включно.
Клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - залишити без задоволення.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3