№707/2769/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0001294 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанки, Черкаського району, Черкаської області, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_3 04.12.2019 року близько 15:00 години, перебуваючи у с. Степанки, Черкаського району, Черкаської області, шляхом вільного доступу зайшов до подвіря по АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, викрав чуже майно велосипед «Либідь» Харківського велосипедного заводу радянського виробництва, який належить ОСОБА_4 , вартість якого згідно висновку експерта №8/838 від 11.12.2019 могла становити 899,33 грн., після чого з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав збитків потерпілому на вищевказану суму.

Тобто, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Так, дійсно ОСОБА_3 у своїй заяві від 18.12.10.2020 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Обвинувачений згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_5 .

До обвинувального акту також приєднана заява потерпілого ОСОБА_4 від 18.12.2020 року, який згідний із встановленими в ході досудового розслідування обставинами, не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вид і міру покарання ОСОБА_3 просить визначити на розсуд суду. Претензій матеріального характеру до останнього не має. Потерпілому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже, учасники судового провадження не оспорюють обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надані обвинуваченим і потерпілим заяви, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України є - щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Стороною обвинувачення до обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 віднесено активне сприяння у розкритті злочину. Так, під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину. Досліджені в судовому засіданні матеріали не містять даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин, які б ще не були встановлені ними. Відтак активне сприяння розкриттю злочину у розумінні пункту першого частини першої статті 66 КК врахуванню не підлягає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:

особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета привласнення чужої речі для власного використання), спосіб (вільний доступ), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (порушення права власності іншої особи);

відсутність обтяжуючих покарання обставин;

особу обвинуваченого, який є пенсіонером, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» за період з 1983 року по теперішній час не перебував, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП «Черкаська ЦРЛ» ЧРР не перебуває.

За вищевикладених обставин, враховуючи, що вчинений кримінальний проступок не становить велику суспільну небезпеку, однак зважаючи на те, що право власності особи є непорушним і захищається державою, а ОСОБА_3 умисно, протиправно, таємно заволодів майном іншої особи, не відшкодував потерпілому завдану шкоду, (повернення працівниками поліції викраденого майна власнику, не є добровільним відшкодування завданої шкоди обвинуваченим), суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді обмеження волі.

Проте, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, вчинення кримінального правопорушення вперше, низький рівень суспільної небезпеки діяння, щире каяття, похилий вік, відсутність у потерпілого претензій матеріального характеру до обвинуваченого, суд приходить до висновку, що при призначенні покарання також має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції останнього від суспільства, у зв`язку з чим є можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, в порядку ст.75 КК України, визначивши йому іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст. 76 КК України. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Цивільний позов не заявлено.

Майнова шкода становить 899,33 грн., однак викрадене майно повернуто потерпілому.

З обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати за залучення експерта в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, у сумі 628,04 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України, у відношенні тих доказів по яким було надано суду відповідні постанови про їх визнання такими.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382,394 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі:

темно-синій велосипед «Либідь» Харківського велосипедного заводу радянського виробництва, який передано на зберігання власнику ОСОБА_4 залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 628,04 грн.

Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з часу отримання ними копії вироку суду.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1