Справа № 467/670/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000175 від 29 квітня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 01.07.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27.07.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.12.2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12.07.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 28 квітня 2020 року о 20 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи по пров. Новокрасненському в смт Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, в порядку ст. 260 КУпАП був затриманий працівником сектору реагування патрульної поліції Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 , за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, після чого був доставлений до чергової частини Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, що розташоване за адресою: Миколаївська область, смт. Арбузинка, вул. Шевченко, 200 для складання адміністративних протоколів, у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні чергової частини Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, що розташоване за адресою: Миколаївська область, смт. Арбузинка, вул. Шевченко, 200, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх намірів та дій, свідомо допускаючи їх наслідки, керуючись мотивами явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи існуючі у суспільстві норми та правила поведінки, з метою зневажливого ставлення до оточуючих, голосно кричав в присутності працівників Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області інспекторів СРПП ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , старшого інспектора-чергового ОСОБА_8 , помічника чергового ОСОБА_9 , ДОП ОСОБА_10 та інших осіб, провокував конфлікт з ним, виражався на їх адресу грубою нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, усвідомлюючи, що його дії помітні для оточуючих, оголив свій статевий орган, який демонстрував оточуючим та справив природні потреби на підлогу, демонстрував непристойні жести правою рукою, що супроводжувалось особливою зухвалістю та призвело до тимчасового припинення нормальної діяльності Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області.

Обвинувачений у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, відмовився від дачі пояснень на підставі ст. 63 Конституції України та вказав, що обставини, викладені у обвинувальному акті визнає повністю.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При цьому, суд виходив із того, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст. 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці охоронювані законом цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті ст. 296 КК України визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає дії, якими було завдано істотної шкоди особистим інтересам і які характеризувались особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Порушення ОСОБА_4 громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо.
Суб`єктивна ж сторона хуліганства характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства. При цьому неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною, безсумнівною як для винної особи, так і для очевидців його дій.
Під особливою зухвалістю слід розуміти нахабне поводження, буйство, поєднане з насильством, що спричинило завдання тілесного ушкодження чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян тощо.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченогоОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Так, суд бере до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в Арбузинському МРВ пробації не перебуває, на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, раніше судимий, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особливості й обставини вчинення проступку, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, ставлення до вчиненого.

Також, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він має постійне місце проживання, де проживає зі своїми батьками, постійного місця роботи не має, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві.

Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків із числа передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В даному кримінальному провадженні судові витрати відсутні.Речових доказів не має. Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, підстави для такого обрання, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двух) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Згідно з ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_4 додатково обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1