УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0006221 від 08.09.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання слідчого СВ шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 згідно якого останній просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно (системні блоки, монітори, комп`ютерні клавіатури, комп`ютерні мишки, кабелі живлення, столи мікрохвильову піч, штори, обігрівач, папірці з кодами) яке було вилучено у 08 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, щоСВ Шевченківського УП ГУНП м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному №0006221 від 08.09.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

При цьому, як зазначає слідчий у клопотанні, з метою збереження, яке може бути приховане та відчужене особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення, тобто для збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання слідчий тричі не з`явився про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Також, згідно ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому, відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Окрім іншого, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено.
За таких обставин, власник (володілець) майна, на яке необхідно накласти арешт, на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.
Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувсяслідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з ОСОБА_3 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, оскільки він не є суб`єктом ініціювання такого клопотання згідно вимог кримінального процесуального закону.
Окрім іншого слідчий, заявляючи вимогу про арешт майна, яке перебуває у власності третіх осіб, не навів у вказаному клопотанні відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, з метою збереження речових доказів, співмірно із вимогами ст. 170 КПК України, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до висновку, що вказане клопотання не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, а також подане слідчому судді не уповноваженим на те суб`єктом, у зв`язку із чим вважає за потрібне вказане клопотання повернути прокурору у кримінальному провадженні для усунення недоліків

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0006221 від 08.09.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.203-2 - повернути прокурору у кримінальному провадженні відділу прокуратури міста Києва, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1