Провадження №1-кс/932/5303/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0001646 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

03 вересня 2020 року слідчий СВ ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , звернувся до слідчого суду із клопотанням, у якому прохає накласти арешт на вилучене майно.

Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. В силу вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно із вимогами ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Ознайомившись із клопотанням та доданими до нього матеріалами, вважаю, що воно підлягає поверненню за наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Слідчим не наведені ризики передбачені нормами КПК України, які б обґрунтовували необхідність для накладення арешту.
Окрім того, надані слідчим докази не дозволяють встановити контактні дані власника майна, що унеможливлює його виклик у судове засіданні із розгляду клопотання про арешт майна, у встановлені законом строки. Клопотання про арешт майна обов`язково розглядається із викликом власника чи володільця майна, що встановлено ст. ст. 172-173 КПК України, у стислий строк. Через це, виклик власника чи володільця майна поштовою кореспонденцією не є доцільним, оскільки призведе до порушення вказаного строку та неналежного повідомлення про день, час та місце розгляду клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 369-372 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0001646 про арешт майна повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 .
Встановити прокурору строк сімдесят дві години з часу отримання цієї ухвали для усунення вказаних недоліків клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1