Провадження № 11-сс/4808/291/20
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти рішення, яким задовольнити клопотання та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, володільцем якого є ОСОБА_9 , котре вилучене під час проведення 24 листопада 2020 року обшуку в помешканні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме паперові банкноти, номіналами «100», «20», «50» доларів США на загальну номінальну суму 54160 з відповідними номерами та серіями.

Вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на встановлені органом досудового розслідування обставини. Вказує, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказані грошові кошти можуть бути набуті або отримані кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні № 0000013, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Представник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу, де просить залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Вважає рішення слідчого судді законним. Пояснює, що 24 листопада 2020 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 зі своєю дружиною ОСОБА_9 , було вилучено з сейфу грошові кошти в розмірі 30000 доларів США та 24160 доларів США. 24160 доларів США є коштами ОСОБА_9 та його дружини, які давно накопичуються, періодично кладуться на депозитні рахунки в банківських установах. 30000долів США є коштами батька ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , відкладеними більш ніж за 20 років отримання пенсії. Незважаючи на заперечення, слідчим безпідставно було вилучено зазначені грошові кошти. В ухвалі суду від 03 листопада 2020 року у справі № 344/14800/20 взагалі відсутній дозвіл на вилучення грошових коштів та їх вилучення було особистим рішенням слідчого, який проводив обшук. Зазначає, що ОСОБА_9 не висувалась підозра та взагалі він не має ніякого статусу по кримінальному провадженні № 0000013 від 19 травня 2020 року, а його батьки та дружина взагалі не входить до переліку осіб, що перелічені в цій ухвалі. Вказує, що грошові кошти, які належить ОСОБА_9 , його дружині та батьку, були вилучені у цьому кримінальному провадженні внаслідок проведення обшуку без відповідного дозволу суду на таке вилучення. Посилається на те, що ознак, передбачених ч. 4 ст. 170 КПК України, вилучені гроші не мають, жодного доказу на підтвердження того, що вилучені кошти можна віднести до речових доказів немає. Стверджує, що за таких обставин, відсутні законні підстави для арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Таке рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що зміст клопотання про накладення арешту на майно не дає достатніх підстав для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, а стороною не надано належного обґрунтування необхідності такого арешту та наявності ризиків, встановлених відповідно до ст. 170 цього Кодексу. Перевіривши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів, що долучені до клопотання, у їх взаємозв`язку, слідчий суддя не вважає встановлені дані переконливими для констатації наведених в клопотанні обставин, стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, не доведено поза розумним сумнівом наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а така ступінь втручання в права особи буде надмірною при оцінці даних обставин.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор просить задовольнити його апеляційну скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання, накласти арешт на тимчасово вилучене майно - паперові банкноти, зазначив, що матеріали клопотання не містять доказів того, що дане майно набуто внаслідок вчинення кримінального правопорушення посадовими особами відділу освіти Косівської РДА за попередньою змовою з іншими особами;

- представник ОСОБА_8 вважає апеляційну скаргу безпідставною, просить ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та представника, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, що за приписами ч. 1 ст. 132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

Так, у кримінальному провадженні № 0000013 від 19 травня 2020 року здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 191 КК України (а.п. 6).

24 листопада 2020 року під час проведення обшуку (а.п. 10-20) на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2020 року по справі № 344/14800/20 (а.п. 7-9) в помешканні, котре розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , вилучено паперові банкноти, номіналами «100», «20», «50» доларів США на загальну номінальну суму 54160.

Відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Оскільки вилучене майно - паперові банкноти, не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, таке є тимчасово вилученим майном.

Слідчий у клопотанні посилається на те, що вказані грошові кошти можуть бути набуті або отримані кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. При цьому, з огляду на наявні в матеріалах провадженнях дані, в разі залишення грошових коштів у володінні, розпорядженні та/або користуванні особи, у якої вони вилучені, існує можливість їх пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, відчуження.

Постановою слідчого від 26 листопада 2020 року (а.п. 22-26) вказані паперові банкноти визнано речовими доказами.

Фактично, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, слідчий суддя правильно з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, та відмовив у задоволенні клопотання.

Слідчим, що звернувся з клопотанням, та прокурором не було доведено, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, набуте або отримане кримінально-протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 191 КК України посадовими особами відділу освіти Косівської РДА за попередньою змовою з іншими особами, обставини якого встановлюються у кримінальному провадженні № 0000013 від 19 травня 2020 року, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з встановленими органом досудового розслідування обставинами загальна сума оплати за договором від 03 січня 2020 року № 168 між Відділом освіти Косівської РДА та ФОП ОСОБА_11 , який підконтрольний ОСОБА_9 , склала 537000 грн, а під час обшуку по місцю проживання ОСОБА_9 вилучено паперові банкноти, номіналами «100», «20», «50» доларів США на загальну номінальну суму 54160.

Перевіривши зазначене у клопотанні обґрунтування необхідності арешту майна разом з долученими до нього доказами, доводи прокурора, суд апеляційної інстанції, враховуючи принципи розумності та співмірності, дійшов висновку, що вони не дають достатніх підстав вважати, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, зокрема, що воно може бути доказом кримінального правопорушення, та відповідно, що наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що арешт майна - паперових банкнот, у даному кримінальному провадженню не є необхідним для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, та відмова в накладенні арешту майна не вплине на досягнення дієвості цього провадження.

За таких обставин, в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376, 395, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2020 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майнозалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5