ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року клопотання прокурора було задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до 02 серпня 2020 року.
В задоволенні клопотання сторони захисту відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке у разі доведеності його вини передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. Прокурором доведено, що з метою уникнення кримінального покарання обвинувачений може переховуватися від суду та чинити вплив на свідків з метою зміни їх показів. Раніше визначені судом ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, на теперішній час існують та не змінились. Доводи, наведені адвокатом, наразі не є достатніми, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу наразі не забезпечить запобіганню визначених судом ризиків.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.06.2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.
Зазначає, що висновки суду про те, що прокурором доведено, що з метою уникнення кримінального покарання обвинувачений може чинити вплив на свідків з метою зміни їх показів, не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження, є надуманими судом, що вказує на обвинувальний нахил суду у кримінальному провадженні, оскільки суд безпосередньо намагається обґрунтувати, виконуючи функцію прокурора, наявність ризику, тим самим бере на себе функції сторони обвинувачення. Суд першої інстанції, на думку апелянта, безпідставно та необгрунтовано дійшов висновку, що раніше встановлені судом ризики, передбачені п.п. 1.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на теперішній час існують та не змінились.
Вказує, що клопотання прокурора не відповідає вимогам п. 1 ч. 3 ст. 199, п. 6 ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 3 от. 184 КПК України, в ньому не доведено наявність існування ризиків, передбачених п.1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутнє обґрунтування прокурора, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти заявленим ризикам, до клопотання не додано жодної копії матеріалів кримінального провадження на підтвердження обґрунтування доводів клопотання.
Посилається на те, що суворість призначеного покарання у разі доведеності вини обвинуваченого не може бути безумовним підтвердженням існування ризику або продовженню існування ризику переховування від суду.
Крім того вказує, що на час розгляду судом клопотання прокурора потерпіла ОСОБА_9 була допитана 04.06.2020 року у судовому засіданні. Під час допиту вона не повідомила суду жодних обставин, які б могли підтверджувати причетність обвинуваченого до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також не повідомила суду жодних обставин, які б підтверджували доводи прокурора про наявність зазначених ним у клопотанні ризиків.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що у письмовому запереченні на клопотання прокурора та у судовому засіданні захист просив суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України врахувати, що у матеріалах кримінального провадження відсутні вагомі докази про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, врахувати наявність у обвинуваченого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він до затримання проживав зі своєю матір`ю, ОСОБА_10 , 1942 року народження, яка була тяжко хворою людиною з ампутованою у 2017 році правою ногою, яка знаходилась на утриманні та догляді ОСОБА_8 . Після затримання сина ОСОБА_10 за відсутністю належного догляду померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також захист просив суд врахувати наявність в обвинуваченого офіційного місця роботи в ТОВ «Степлайн» та позитивну характеристику з місця роботи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002371 від 26 жовтня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2019 року щодо ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулося 04 червня 2020 року, було заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків, оскільки дійсно згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування всі докази є відкритими стороні захисту і сторона захисту володіє інформацією, яка в них міститься, а протилежного захисник в своїй апеляційній скарзі не стверджує. у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи апелянта про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Переглядаючи в апеляційному порядку оскаржувану ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2020 року апеляційний суд враховує також усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, тому звертає увагу на рух кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань та не вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_11 під вартою є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4