Справа №345/4606/20
Провадження № 1-кс/345/11/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2021 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

З клопотання вбачається, що 22.12.2020 слідчий суддя Калуського міськрайонного суду розглянув клопотання слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000947 від 21.12.2020, а саме автомобіль марки «FordMondeo», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та наклав арешт на вказане майно з метою заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Заявник стверджує, що станом на даний час відпала будь-яка потреба у застосуванні арешту майна.

Прокурор та слідчий у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України необхідно задоволити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 1 Протоколу N 1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі "Броньовський (Broniowski) проти Польші" від 22.06.2004 р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Отже, відповідно до наведених положень Конвенції, позбавлення майна в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, є допустимим.

Варто зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» (Sporrongand L nnroth v. Sweden) від 23.09.1982 р., заяви №7151/75, №7152/75, встановив, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує «легітимну мету» в суспільних інтересах, а втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

У справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 78, ЄСПЛ звернув увагу на те, що у процесі вирішення питання виправданості такого втручання необхідно підтримувати «справедливу рівновагу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар».

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Аналіз вищевказаного положення КПК України свідчить про те, що підставою для скасування арешту майна є необґрунтованість його накладення або відсутність подальшої необхідності в його застосуванні.

У зв`язку з тим, що слідчий в судове засідання не з`явився, та не надав суду для дослідження матеріали кримінального провадження, слідчий суддя позбавлений можливості дослідити матеріали, на підтвердження необхідності, продовження строку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Також, даних, що в межах даного кримінального провадження по вказаному майні призначено певні експертизи, або проводяться слідчі дії, слідчому судді не надано.

Таким чином, за відсутності достатньо вагомих аргументів, які б свідчили про необхідність подальшого утримання автомобіля, на який накладено арешт, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність потреби досудового розслідування, які б виправдовували такий ступінь втручання у права і свободи особи, а тому клопотання слід задоволити, що не позбавляє слідчого після повернення вказаного речового доказу власнику попередити його про обовязок збереження речового доказу та його предявлення за першою вимогою.
Керуючись ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.

Арешт, накладений на: автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 - скасувати.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам.

Виконання ухвали про скасування арешту майна негайно доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя