Номер провадження: 11-сс/813/1948/20
Номер справи місцевого суду: 946/7317/20 1-кс/946/2329/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2020 по кримінальному провадженню №0001213 від 13.11.2020, якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне. Ізмаїльського р-ну, Одеської обл., громадянина України, маючого середню освіту, працюючого за наймом (офіційно не працевлаштованого), який знаходиться у фактичних шлюбних стосунках (шлюб не зареєстровано), має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.11.2007 Ізмаїльським міськрайонним судом за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст.69, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;
- 06.11.2013 Великомихайлівським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- на теперішній час на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001307 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13.01.2021 з визначенням розміру застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 42040 грн.
У разі внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що на даному етапі досудового розслідування існує обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Слідчий суддя прийняв до уваги обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, те, що на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001307 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.
Окрім того, обґрунтовано існують ризики впливу на свідка та вчинення інших кримінальних правопорушень. Обставини, які б могли бути перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, матеріали провадження не містять.
Також слідчий суддя вважав за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодившись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді вважав її такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
- слідчий суддя не врахував, що за час перебування на волі до затримання у підозрюваного було достатньо часу задля того, щоб переховатися від органів досудового розслідування, а той факт, що ОСОБА_8 перебував тривалий час у розшуку стосується іншого кримінального провадження;
- ОСОБА_8 не може впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню, оскільки вони вже були допитані та були призначені усі необхідні експертизи;
- у клопотанні слідчого відсутні посилання на обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
- слідчий суддя не врахував, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, він має постійне місце проживання, та позитивно за ним характеризується;
- під час розгляду клопотання слідчого ОСОБА_8 визнав свою провину у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому злочині.
Посилаючись на викладене, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову увалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 в нічний період часу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною першою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який відповідно до санкції зазначеної частини статті карається позбавленням волі на строк до п`яти років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України за наступних обставин.
Так, на підставі наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 знаходячись біля території комунального підприємства «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Клушина, б.5-А, на території вказаного підприємства побачив припаркований мопед марки «PANDA JJ50QT-8», номерний знак НОМЕР_1 . Після чого, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до вказаного мопеду, та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які могли б зашкодити його злочинним намірам та діям, діючи умисно, всупереч волі власника даного транспортного засобу, з корисливих мотивів, виштовхав вказаний мопед за територію КП «ТП Ізмаїлтеплокомуненерго» де в подальшому погрузив його на автомобіль «LDV» номерний знак НОМЕР_2 та з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, тим самим незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, який належить ОСОБА_10 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 20000 гривень.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими слідчим суддею, наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: допитом потерпілого ОСОБА_10 , допитом свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду відеозапису та протоколом обшуку.
Окрім того, в апеляційній скарзі сам захисник зазначає, що підозрюваний зізнався у скоєному злочині та щиро розкаявся у його вчиненні та зазначені обставини захисник не оспорює.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування докази на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують ризики незаконно впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд знаходить такі мотиви слідчого судді обґрунтованими, а доводи захисника безпідставними з огляду на таке.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, тобто посилання захисника на відсутність ризику впливу на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні є безпідставним, оскільки досудове розслідування ще не завершене, а свідок та потерпілий у кримінальному провадженні, у разі спрямування обвинувального акту до суду першої інстанції мають бути допитані безпосередньо судом.

Доводи захисника ОСОБА_7 з приводу перебування ОСОБА_8 у розшуку по іншому кримінальному провадженню, яке не має відношення до вказаного злочину, колегія суддів оцінює критично, оскільки судом не береться до уваги саме перебування ОСОБА_8 в розшуку по іншому кримінальному провадженню, а саме №0001307, яке перебуває на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області, а бере до уваги той факт, що після його розшуку у вказаному провадженні, ухвалою суду першої інстанції від 25.06.2020 відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (а.п. 38-39).

При цьому, підозрюваний, достовірно знаючи про те, що відносно нього в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні, де він є обвинуваченим у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України та відносно нього застосовано у вказано провадженні запобіжний захід, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
Відтак, ризик вчинення іншого умисного злочину, про який зазначив слідчий суддя в своїй ухвалі від 16.11.2020 обґрунтовано існує.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не враховані обставини того, що підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем мешкання позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей та постійне місце проживання, колегія суддів вважає слушними, але такими, що у своїй сукупності у даному випадку не можуть бути такими, що ґрунтовно можуть вплинути на даний час питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявність малолітніх дітей на утриманні та міцність соціальних зв`язків не вплинули позитивно на свідомість підозрюваного, та не сприяли відверненню нової підозри у вчиненні умисного злочину.

Водночас, доводи захисника щодо визнання ОСОБА_8 своєї вини під час розгляду клопотання слідчого, колегія суддів сприймає критично, та вважає, що таке зізнання є засобом захисту останнього та намагання уникнути реального перебування під вартою під час досудового розслідування, а щирість такого зізнання викликає сумніви, зважаючи на те, що під час допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного (а.п. 33-35) він відмовився від надання показань.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді, апеляційний суд з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», та вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів зможе не забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги положення зазначеної статті, а також мотиви, викладені в ухвалі слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала повністю відповідає вимогам зазначеної норми, а доводи сторони захисту з даного приводу повністю спростовані під час апеляційного розгляду скарги, а відносно ОСОБА_8 не можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки на даному етапі досудового розслідування саме запобіжний заді у вигляді тримання під вартою зможе в достатній мірі забезпечити виконання, покладених на підозрюваного обов`язків.

Приймаючи до уваги те, що стороною захисту не порушувалось питання щодо непомірності застосованої відносно підозрюваного ОСОБА_8 застави, колегія суддів вважає, що саме застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України у разі її внесення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею в повній мірі досліджені обставини, викладені в клопотанні слідчого та їм надана вірна правова оцінка, та апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою і обґрунтованою та підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.11.2020, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.01.2021 з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4