Справа № 357/9356/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні який надійшов разом із угодою про визнання винуватості, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000071 від 04.09.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розкішна Ставищенського району, Київської області, українеця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, колишній військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відносно якого запобіжний захід не обирався, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»: - від 17.03.2014 №303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII; - від 06.05.2014 № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII; - від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII; - від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №65 від 02.03.2019 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_4 , який уклав контракт на проходження військової служби 02.03.2019 строком на три роки, зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка водія 2 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно артилерійського дивізіону вказаної військової частини, яка дислокується по АДРЕСА_2 .Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, ОСОБА_4 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин кожного робочого дня з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, ОСОБА_4 , бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, та без поважних причин 13.08.2020 в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 08.09.2020.08.09.2020 ОСОБА_4 був відшуканий та доставлений до місця дислокації військової частини для подальшого проходження військової служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.09.2020 №226 старшого солдата ОСОБА_4 звільнено відповідно до частини 6 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та пункту 195 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку з достроковим розірванням контракту через службову невідповідність.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, а також не з`явлення на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні сторони провадження просили угоду про визнання винуватості, укладену між ними 16 вересня 2020 року, затвердити.

Відповідно до вказаної угоди про визнання винуватості від 16 вересня 2020 року, укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого боку, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, пояснив про причини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.307 КК України у виді 3(трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік. Покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, крім того, йому роз`яснено наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні і він буде мати при цьому весь обсяг прав, в тому числі допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь, просив затвердити угоду.

При цьому суд переконався, що ОСОБА_4 винуватість визнав добровільно і з розумінням того, що відмовляється від своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення, угода була укладена добровільно, без будь якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки угоди, характер обвинувачення, конкретну міру покарання, передбачену ч. 4 ст. 407 КК України, погоджену сторонами угоди.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 472 КПК України, дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості останнім наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався за відсутності підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 468-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 16 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000071 від 04.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя: ОСОБА_1