ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3031/20 Справа № 185/5179/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Горлівка Донецької області, громадянки України, із середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

06 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до 240 годин громадських робіт;

28 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України та звільнена від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та та звільнено від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України. Запобіжний захід відносно обвинуваченої судом першої інстанції не обирався.
Як встановлено судом, 29 травня 2019 року до Павлоградського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області надійшов вирок Павлоградського міськрайонного суду у Дніпропетровській області від 06 лютого 2019 року, згідно якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 було призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
03 червня 2019 року ОСОБА_8 була ознайомлена з порядком відбування покарання, а також наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій остання вказала, що на даний час не працює.

В той же день, 03 червня 2019 року ОСОБА_8 було видане направлення до КП Затишне місто м. Павлоград, згідно якого остання повинна була приступити до відбування покарання з 08 червня 2019 року.

05 червня 2019 року згідно Наказу № 292 КП Затишне місто м. Павлоград ОСОБА_8 була прийнята до дільниці благоустрою на відпрацювання 240 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи та навчання час.

10 червня 2019 року ОСОБА_8 приступила до відбування покарання у виді громадських робіт.

В послідуючому в період часу з липня 2019 року по грудень 2019 року включно ОСОБА_8 , діючи умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на неї вироком суду обов`язків їй загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явилась до КП Затишне місто, для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомила, чим ухилилась від відбування громадських робіт. Станом на 16 грудня 2019 року ОСОБА_8 не відпрацювала 174 години громадських робіт з присуджених їй судом 240 годин громадських робіт, у зв`язку з чим остання була притягнута до кримінальної відповідальності та засуджена 28 лютого 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389 КК України, звільнена від відбуття покарання на підставі ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, ч. 3 ст. 60, ч. 3 ст. 61 КК України, п. 8 Постанови пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання.

В послідуючому ОСОБА_8 було роз`яснено, що остання повинна продовжувати відпрацьовувати громадські роботи.

ОСОБА_8 до КП Затишне місто для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного нею графіку на березень 2020 року не з`явилась 6, 9, 13, 19, 20, 23, 24, 26, 26, 30 та 31 березня 2020 року.

ОСОБА_8 до КП Затишне місто для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно складеного нею графіку на квітень 2020 року не з`явилась 23, 27 та 28 квітня 2020 року, а також для складання графіку та відпрацювання громадських робіт в травні, червні та липні 2020 року не з`явилась.

Станом на 24 липня 2020 року ОСОБА_8 не відпрацювала 114 години громадських робіт з присуджених їй судом 240 годин громадських робіт. Не зважаючи на те, що ОСОБА_8 неодноразово було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 38 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, остання продовжує ухилятися від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбуває.

ОСОБА_8 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на неї вироком суду обов`язків їй загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явився до КП Затишне місто, для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки не повідомила, чим ухилилась від відбування громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи в належній формі ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, присуджених їй вироком суду, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на неї обов`язків, будучи зобов`язаною додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для неї об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що була неодноразово письмово попереджена, ігнорувала вимоги законодавства, умисно ухилялась від покладених на неї обов`язків, не відбувала громадські роботи в КП Затишне місто, чим ухилилась від відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених їй Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто скоїла кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфікуються за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Визнаючи винною ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та звільняючи її від покарання, суд першої інстанції виходив із того, що в обвинуваченої є малолітня дитина і тому, відповідно до ст. ст. 60 ,61 КК України до неї не може бути застосовано такі види покарання як штраф або обмеження волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 389 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченої на підставі положень п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор посилається на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону України, зокрема, ухвалюючи вирок та визнаючи ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, суд першої інстанції не врахував, що на момент розгляду кримінального провадження по даному обвинуваченню відносно ОСОБА_8 вже було прийнято судове рішення, яке набрало законної сили, а саме вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора підтримав.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурору підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 61 Конституції України, яка є нормою прямої дії, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, слід зазначити, що ст. 61 Конституції України закріплює загальновизнаний принцип права «двічі за одне і те саме не карають».

Статтею 19 КПК України передбачено, що ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили. Кримінальне провадження підлягає негайному закриттю, якщо стане відомо, що по тому самому обвинуваченню існує вирок суду, який набрав законної сили.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, які їй були призначенні вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року.

Водночас, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року, ухваленого у кримінальному провадженні №0002333 від 04 грудня 2019 року ОСОБА_8 засуджено із звільненням від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме за ухилення останньої від відбування покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, призначеного їй за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_8 вже було визнано винною та засуджено за злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2020 року, ухваленого в кримінальному провадженні №0002333. А тому, повторне визнання ОСОБА_8 винною у вчиненні того ж самого кримінального правопорушення, за ч. 2 ст. 389 КК України, вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року в кримінальному провадженні №0000004 суперечить положенням ст. 19 КПК України та ст. ст. 60, 61 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути засуджений більше одного разу за вчинення одного й того ж самого злочину.

При ухваленні вироку судом першої інстанції вищевказані обставини взяті до уваги не були, у звязку з чим, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону України, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на вимоги п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до якої, кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року в кримінальному провадженні №0000004 відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 389 КК України та закрити кримінальне провадження.

Тож,на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 19, 284, 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 389 КК України скасувати.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку із наявністю вироку, який набрав законної сили, по обвинуваченню за ч. 2 ст. 389 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4