УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 з клопотаннямв порядку ст.174 КПК України, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2018 в рамках кримінального провадження №0006028 від 30.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0910 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:171:0050 та самочинно побудований будинок (літера «Е») загальною площею 213,5 кв.м, власником якої є ОСОБА_4 .

Заявник вказує, що арешт накладено не обґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки підставою для накладення арешту слугували лише доводи слідчого про причетність представника малолітньої ОСОБА_4 її батька ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КПК України. При цьому, жодних доказів, що об`єктивно свідчили б про причетність представника малолітньої ОСОБА_4 її батька ОСОБА_5 до незаконної діяльності та про набуття права власності на земельну ділянку злочинним шляхом надано не було.

Крім того, заявник зазначає, що досудове розслідування кримінального провадження №0006028 здійснюється 2 роки, однак жодній особі в рамках даного провадження не повідомлено про підозру.

Також заявник зазначає, що санкція статті ст.364 КК України не передбачає такого виду покарання, як конфіскація або спеціальна конфіскація майна, а тому відсутні підстави для застосування щодо малолітньої ОСОБА_4 заходів кримінально-правового характеру.
Посилаючись на зазначене, адвокат ОСОБА_3 просив скасувати накладений арешт, як необґрунтований.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити клопотання з наведених у ньому підстав.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 , вивчивши матеріали клопотання, також матеріали, які слугували підставою для накладення арешту слідчий суддя доходить наступного висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2018 накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0910 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:171:0050 та самочинно побудований будинок (літера «Е») загальною площею 213,5 кв.м, власником якої є ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про накладення арешту на спірне майно слідчий суддя виходив з тих обставин, що досудовим розслідуванням в рамках кримінального провадження №0006028 з`ясовано, що службовими особами Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), шляхом зловживання службовим становищем, безпідставно та неправомірно внесені зміни до бази даних міського земельного кадастру та технічної документації по земельній ділянці обліковий номер 75:171:0050 по АДРЕСА_1 .
Підставою для накладення арешту послугувало те, що постановою слідчого від 20.06.2018 зазначений об`єкт нерухомості визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0006028, у зв`язку з чим наявні достатні підстави для накладення арешту на спірне майно, з метою збереження речового доказу.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
Як визначено в ухвалі слідчого судді арешт накладено з метою збереження речових доказів відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, оскільки спірне майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0006028.
При цьому, чинним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, наявні у розпорядженні слідчого судді матеріали не містять даних на підтвердження того, що спірне майно відповідає критеріям речового доказу, в розумінні положень ст.98 КПК України
При цьому, слідчий в судове засідання не з`явився, доказів в обґрунтування правової позиції органу досудового розслідування не надав, а матеріали клопотання, які слугували підставою для накладення арешту, не містять посилання на вагомість підстав, які б виправдовували необхідність такого втручання в права власності, як арешт майна.
Крім того, санкція статті ст.364 КК України не передбачає такого виду покарання, як конфіскація або спеціальна конфіскація майна, а тому у даному випадку втручання у право власності третьої особи, яка не є підозрюваною в кримінальному провадженні, у вигляді накладення арешту на майно не відповідає завданням кримінального провадження.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_4 згідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2018.

Окремо слід зазначити, що положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, при цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор.
При цьому питання про арешт майна третьої особи, в порушення приписів ст. 171 КПК України, ініційовано слідчим, тобто не уповноваженою особою, що є порушенням норм КПУ України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.07.2018 у кримінальному провадженні №0006028 на земельну ділянку загальною площею 0,0910 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:171:0050 та самочинно побудований будинок (літера «Е») загальною площею 213,5 кв.м, власником якої є ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 31.08.2020.

Слідчий суддя