Ухвала
Іменем України
09 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 130/2174/17
провадження№ 51-3803 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року,
встановив:
Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року вищевказаний вирок суду змінений в частині застосування принципів складання покарань за сукупністю злочинів та зарахування строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.
Зараховано ОСОБА_5 в строк покарання частину відбутого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2020 року з 22 липня 2018 року по день набрання даним вироком законної сили, тобто до 22 червня 2020 року. В решті оскаржуваний вирок залишений без зміни.
Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд вищевказаних судових рішень щодо засудженого.
Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2020 року касаційну скаргу захисника залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування скарги ним було викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України.
Захисник вказував на порушення порядку проведення досудового розслідування, однобічність, неповноту та упередженість судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просив дати іншу оцінку ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 серпня 2020 року захисник подав нову касаційну скаргу, у якій просить перевірити рішення суду першої та апеляційної інстанції щодо засудженого у касаційному порядку.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вимог ст. 427 КПК України захисником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Так, у касаційній скарзі захисник так і не зазначив на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були допущені судами першої та апеляційної інстанції при винесенні судових рішень та які б були підставами для їх скасування,та не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судами судових рішень, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом вироку районного суду та ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

При цьому поданій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 знову не вказує, в чому незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, на його думку, було допущено цим судом та які доводи його апеляційної скарги і в порушення якої норми закону апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Натомість, захисник повторно вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, не погоджується із оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанції, а саме, вказує на невірну оцінку наданим показанням потерпілого ОСОБА_6 та свідків, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Оскільки в установлений строк захисником не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24 квітня 2020 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2020 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3