ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/447/21 Справа № 191/3526/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000624 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Оріхів, Запорізької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у виді 100 ( сто) годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти у сумі 131 271( сто тридцять одна тисяча двісті сімдесят одна) гривень 61 копійка на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним проступком.
Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Так, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року №2/1608/2007 ОСОБА_8 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_9 , на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, ОСОБА_8 знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання сина ОСОБА_10 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

ОСОБА_8 не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, тобто будучи фізично здоровим, маючи можливість офіційно працевлаштуватися та виконувати рішення суду, офіційно не працював, до Синельниківської міськрайонної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, з метою працевлаштування не звертався, свої доходи від тимчасових заробітків не декларував, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто добровільно рішення не виконував, на попереджувальні листи Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність погашення заборгованості та сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого у нього у період часу з липня 2007 до 26 травня 2020 року, утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 131 271 гривня 61 копійка, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Матеріальний збиток спричинений на загальну суму 131 271 гривень 61 копійка, який не відшкодовано під час досудового розслідування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити, виключити рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 131 271, 61 грн. на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним проступком.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, звертає увагу на те, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2007 № 2/1608/2007 ОСОБА_11 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення було звернуто до виконання.

Так, державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання сина.

Таким чином, прокурор вважає, що позовні вимоги потерпілої випливають не з кримінального провадження, а підлягають виконанню у рамках відкритого виконавчого провадження у цивільній справі, а також, заборгованість по аліментам внаслідок невиконання судового рішення не є майновою шкодою в розумінні змісту статті 1166 Цивільного кодексу України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора з підстав, зазначених у скарзі, та просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційному перегляду не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про зміну вироку в частині задоволення цивільного позову і стягнення з обвинуваченого грошових коштів на відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним проступком, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 був заявлений цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням у розмірі 131 271 грн. 61 коп., яка є заборгованістю по сплаті аліментів.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення цивільного позову, не врахував, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2007 року № 2/1608/2007 ОСОБА_11 зобов`язано сплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2007 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , рішення було звернуто до виконання.
Так, державним виконавцем Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2007 року про стягнення аліментів з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на утримання сина.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Тобто цивільний позов ОСОБА_9 повинен розглядатися з урахуванням положень ст.ст. 127, 128 КПК України, за змістом яких у кримінальному провадженню може бути розглянуто лише позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», порядок стягнення аліментів визначено Законом України «Про виконавче провадження», а також статтями 194 197, 274 Сімейного кодексу України. Виходячи з вказаних положень закону, заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини.
Таким чином, суд безпідставно повторно стягнув з ОСОБА_8 суму, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів.
Тому, вирок суду підлягає зміні в частині цивільного позову, а саме із виключенням з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення щодо задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 131 271, 61 грн. на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним проступком.
Зазначені обставини є підставою для зміни судового рішення згідно ст. 408 КПК України, оскільки внесення таких змін до вироку не погіршує становище обвинуваченого, і усунення даного недоліку не потребує скасування вироку в цій частині.
З огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду зміні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 164 КК України, змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення щодо задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 грошових коштів у сумі 131 271, 61 грн. на відшкодування шкоди спричиненої кримінальним проступком.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4