єдиний унікальний номер справи 546/1042/17
номер провадження 1-кс/546/157/20
УХВАЛА
іменем України

21 вересня 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Решетилівка у залі суду, заяву про самовідвід слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 у розгляді заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого СВ Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000441 від 29.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 238 КК України, -
в с т а н о в и в:

14 вересня 2020 року до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_4 про відвід слідчого СВ Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000441 від 29.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 238 КК України.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 14.09.2020 заяву передано слідчому судді ОСОБА_3 .
17.09.2020 слідчий суддя ОСОБА_3 подав заяву про самовідвід, мотивуючи її тим, що ОСОБА_4 16.09.2020 подала заяву про відвід судді ОСОБА_3 у цивільній справі № 546/742/20 за позовом ОСОБА_4 до Решетилівської районної спілки споживчих товариств, ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_7 , про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, заборони вчинення дій, зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальної шкоди про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати (упущеної вигоди).
Зазначена заява ОСОБА_4 про відвід судді у цивільній справі мотивована тим, що було порушено порядок визначення судді для розгляду справи та те, що суддя ОСОБА_3 прямо заінтересований в результаті розгляду справи, оскільки входить до організованої групи осіб, які сприяють колишньому працівникові Решетилівського РВ УМВС України ОСОБА_6 . Також, на думку ОСОБА_4 , суддя ОСОБА_3 перебуває у змові з працівниками Решетилівського ВП ГУНП в Полтавській області та прокурорами Решетилівського відділення Кобеляцької місцевої прокуратури та намагається подавити супротив ОСОБА_4 рейдерству шляхом поміщення її, завідомо психічно здорової особи у заклад з надання психіатричної допомоги. Це, на думку ОСОБА_4 , підтверджується рішеннями судді ОСОБА_3 по справах № 546/723/20, № 546/730, № 546/726/20, являється законними обставинами для відводу судді ОСОБА_3 у цивільній справі та викликає обґрунтовані сумніви у необ`єктивності та упередженості судді. Також у цій заяві ОСОБА_4 зазначила, що суддя ОСОБА_3 здійснював розгляд справи № 546/729/20 після закінчення робочого часу, не дозволяв їй з дочкою покинути залу судових засідань та вони запідозрили, що він буде викликати їм швидку допомогу, після чого втекли із суду.
Також ОСОБА_4 до даної заяви про відвід було додано талон-повідомлення № 2602 про прийняття та реєстрацію її заяви про кримінальне правопорушення щодо судді ОСОБА_3 та секретаря.
Згідно заяви про самовідвід, слідчий суддя ОСОБА_3 вважає, що такі дії ОСОБА_4 можливо виникли через її незгоду з прийнятими ним раніше судовими рішеннями в інших справах про відмову в задоволенні її скарг.
На думку слідчого судді ОСОБА_3 це може негативно вплинути на хід розгляду даного кримінального провадження та поставити під сумнів прийняте судом рішення.
Окрім того, слідчий суддя ОСОБА_3 зазначає, що призначення до розгляду даного кримінального провадження станом на 17.09.2020 не відбулося через значне навантаження та призначення справи до розгляду планується у найближчий час.
Таким чином, суддя ОСОБА_3 вважає, що оцінка його дій, викладена ОСОБА_4 у заяві про відвід у цивільній справі, в тому числі й щодо нерозгляду її заяв про відводи слідчих та прокурорів дає підстави для заявлення ним самовідводу у даному кримінальному провадженні, а тому з метою уникнення сумнівів у стороннього спостерігача з посиланням на норми міжнародного права, рішення РСУ № 75 від 04.11.2016, ст. 80 КПК України слідчим суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід.

Заява про самовідвід була відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

В судове засідання учасники судового розгляду, які належним чином в порядку ст.135 КПК України були повідомлені про день і час розгляду заяви про самовідвід, в судове засідання не з`явилися. Їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви про самовідвід судді.
Слідчий суддя ОСОБА_3 подав письмову заяву про розгляд його заяви про самовідвід у його відсутності, при винесення рішення покладається на розсуд суду.
Заявник у кримінальному провадженні ОСОБА_4 подала суду письмову заяву про розгляд заяви про самовідвід у її відсутності. У заяві зазначила, що заву про самовідвід слідчого судді потрібно задовольнити, адже він сам усвідомлює, що після розгляду її скарг на постанову слідчого про закриття кримінального провадження вона, йому як судді не може довіряти, бо навіть у тих скаргах, які задоволені, суддя принизив її честь і гідність. Також зазначає, що під час судового розгляду суддею ОСОБА_3 були допущені грубі порушення процесуального права, в результаті чого у неї взагалі зникла довіра до правосуддя. Вважає, що суддя ОСОБА_3 сприяє рейдерству та помстився їй через те, що вона захищає державну власність.
Слідчий подав да суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.
Суд, дослідивши доводи заяви про самовідвід, додані до неї копії документів та матеріали справи, заслухавши думку заявника у кримінальному провадженні, прийшов до наступних висновків.
Статтею 75 КПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного, перелік яких є вичерпним.
Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Таким чином, однією з обставин, що виключає участь слідчого судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися належним та неупередженим судом, є здійснення кримінального провадження з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Вказаний принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Безсторонність судді презюмується. Відсутність такого критерію під час здійснення суддею правосуддя повинно бути доведено. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Окрім того, ЄСПЛ щодо наявності належних сумнівів у неупердженості суду встановлює два виключення: - несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44); - сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах, неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).
Відповідно до п.1.1., п.1.2. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27липня 2006 року, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-чийого боку та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як у відношенні до суспільства в цілому, так і у відношенні до конкретних сторін судової справи, по якій він повинен винести рішення.
Аналогічні принципи закріплені в Кодексі суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 23.02.2013.
Узагальнюючи принципи поведінки судді, які знайшли своє відображення у нормах міжнародного права, практиці ЄСПЛ та Кодексу суддівської етики, слід зазначити, що суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.
При виконанні своїх професійних обов`язків суддя не повинен виявляти особистої прихильності, небезсторонності або упередженості. Суддя повинен, наскільки це можливо, вести себе у такий спосіб, щоб звести до мінімуму випадки, які можуть стати підставою для відсторонення його від розгляду справи або від винесення рішення.
Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.
До числа таких справ належать, серед інших, випадки, коли: - суддя насправді відчуває прихильність або упередженість щодо однієї зі сторін або має особисту інформацію щодо спірних доказових фактів, пов`язаних зі справою; - раніше при розгляді того ж самого спору суддя виступав як юрист або залучався як важливий свідок; - суддя або хтось із членів сім`ї судді матеріально зацікавлений у певному результаті розгляду справи, якщо тільки відсторонення судді не є неможливим, оскільки жоден інший суд не може бути призначений для розгляду справи або оскільки, з огляду на терміновість справи, відкладення її вирішення може призвести до серйозної судової помилки.
Слідчим суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід не зазначено: які саме його дії викликають або можуть викликати обґрунтовані сумніви у стороннього спостерігача щодо його неупередженості, об`єктивності та безсторонності під час розгляду даного кримінального провадження; або які саме існують підстави для підозри його у недостатній неупередженості в очах розумного стороннього спостерігача; або наявність у нього прихильності чи упередженості щодо однієї зі сторін; або володіння ним особистою інформацією щодо спірних доказових фактів, пов`язаних зі справою; або наявність у нього конфлікту інтересів (або потенційного або реального).
Обґрунтовуючи свою заяву нормами міжнародного права та мотивуючи підстави для заявлення самовідводу, суддя ОСОБА_3 вказує на те, що потерпілою ОСОБА_4 надана йому оцінка у поданій нею заяві про відвід в іншій цивільній справі № 546/742/20. Негативне відношення ОСОБА_4 до судді ОСОБА_3 , на думку останнього, виникло через раніше ухвалені ним судові рішення в інших справах за участі ОСОБА_4 , з якими вона незгодна, що на думку слідчого судді може викликати сумніви у стороннього спостерігача.
Надавши оцінку вищезазначеним доводам, суд вважає їх такими, що не можуть безумовно вказувати на наявність підстав для самовідводу з мотивів сумнівів у стороннього спостерігача щодо неупередженості та безсторонності судді, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 рішення РСУ № 46 від 07 вересня 2017 року, наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів.
Звернення ОСОБА_4 із заявою про відвід судді ОСОБА_3 в іншій цивільній справі № 546/742/20 не може свідчити про наявність обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості слідчого судді під час розгляду даного кримінального провадження.
Незгода учасника процесу з будь-яким судовим рішенням, прийнятим судом (суддею) в інших справах може бути висловлена під час оскарження даних судових рішень, та в будь-якому випадку не може свідчити про наявність підстав, які вказують на неупередженість та безсторонність суду (судді) під час розгляду іншої справи за участі тих самих сторін.
Слідчий суддя ОСОБА_3 у заяві про самовідвід посилається на рішення РСУ № 75 від 04.11.2016, в якому роз`яснено, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень одним зі способів врегулювання такого конфлікту є заявлення самовідводу (тобто він врегульовується у процесуальному порядку).
Конфлікт інтересів - це конфлікт між публічно-правовими обов`язками і приватними інтересами посадової особи, за якого її приватні інтереси, котрі випливають з її положення як приватної особи, здатні неправомірним чином вплинути на виконання цією посадовою особою її посадових обов`язків або функцій. Тобто це така суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.
Законодавство України виділяє два види конфлікту інтересів:
- потенційний конфлікт інтересів наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
- реальний конфлікт інтересів суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Складовими конфлікту інтересів (реального, потенційного) є:
- приватний інтерес (будь-який майновий чи немайновий), службові/ представницькі повноваження (безпосередні та загальнослужбові), а співвідношення вказаних складових спричиняє виникнення: - реального конфлікту інтересів приватний інтерес суперечить службовим/представницьким повноваженням, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; - потенційного конфлікту інтересів у сфері службових/представницьких повноважень наявний приватний інтерес, що може за настанні певних обставин у майбутньому вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Приватний інтерес будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Суд вважає, що факт подання заяви про відвід ОСОБА_4 в іншій справі не породжує конфлікту інтересів щодо різних його критеріїв (складових) та не вказує на його наявність, а тому роз`яснення Ради суддів України, викладені в рішенні № 75 від 04.11.2016 не можуть бути застосовані, оскільки регулюють питання заявлення самовідводу саме у разі виникнення конфлікту інтересів.
Окрім того, будь-яких доводів та доказів на підтвердження про те, що існують фактичні обставини щодо певної упередженої поведінки судді, які б давали підґрунтя для виникнення сумнівів у його неупередженості через наявний або потенційний конфлікт інтересів, матеріали справи не містять.
Що стосується звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів із заявою про порушення кримінального провадження щодо судді ОСОБА_3 , на підтвердження чого надано копію талону-повідомлення ЄО № 2602 від 15.09.2020, що в свою чергу слідчий суддя вважає однією із підстав для заявлення самовідводу та доказом того, що у ОСОБА_4 існують щодо нього сумніви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в рішеннях Ради судді України №34 від 08.06.2017 та № 13 від 01.03.2019 подання учасником судового процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення не породжує ,ні потенційного, ані реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної судової справи. Подання учасником будь-якого судового провадження заяви про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) відомостей про скоєння суддею кримінального правопорушення до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 376 Кримінального кодексу України.
Таким чином, факт звернення учасника процесу, зокрема ОСОБА_4 , до правоохоронних органів із заявою (повідомленням) про вчинення на її думку кримінального правопорушення суддею не створює конфлікту інтересів, а може свідчити про вплив на суд з метою ухвалення судом рішення на користь певної особи.
Доводи самовідводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що слідчим суддею ОСОБА_3 не зазначено та не доведено неможливість ухвалення ним об`єктивного рішення у даній справі. При цьому, слідчим суддею ОСОБА_3 зазначено, що кримінальне провадження станом на 17.09.2020 не призначено до розгляду у зв`язку із значним навантаженням та його призначення планується найближчим часом.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про самовідвід, так як не доведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність обґрунтованих об`єктивних та суб`єктивних сумнівів у стороннього спостерігача щодо неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 під час розгляду справи, учасником якої є ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 372 КПК України суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід у справі № 546/1042/17 (номер провадження 1-кс/546/149/20) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1