Справа № 204/8057/20
Провадження № 1-в/204/15/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,
Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року, відносно ОСОБА_7 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №1141 від 23 листопада 2020 року, ставиться питання про те, що внаслідок медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами з липня 2019 року відмічається покращення психічного стану ОСОБА_7 : емоційні розлади нівелювалися, поведінка набула більш упорядкованого характеру. З листопада 2019 року психічний стан пацієнтки залишався стабільним: оманів сприйняття не спостерігалось, маячні ідеї малоцінності, самоприниження втратили актуальність, поведінка носила спокійний, упорядкований характер без проявів агресії та ауто агресії, покращився настрій. З червня 2020 р. сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра, наявна формальна критика до скоєного. За своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру і проведення соціореабілітаційних заходів може бути переведена у відділення зі звичайним наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №1141 від 23 листопада 2020 року.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .
Пацієнт ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Захисник підтримав заяву представника установи щодо зміни примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 та переведення її до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що заява представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом може бути застосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду.
У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 Кримінального кодексу України та статтею 512 цього Кодексу порядку. До письмової заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Як встановлено в судовому засіданні, пацієнт ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні в Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 22 вересня 2015 року і по теперішній час у зв`язку із застосуванням до неї примусових заходів медичного характеру. Діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, помірно виражений змішаний тип дефекту.

В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_7 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №1141 від 23 листопада 2020 року зазначено, що під впливом медикаментозної терапії в поєднанні з реабілітаційними заходами з липня 2019 року відмічається покращення психічного стану ОСОБА_7 : емоційні розлади нівелювалися, поведінка набула більш упорядкованого характеру. З листопада 2019 року психічний стан пацієнтки залишався стабільним: оманів сприйняття не спостерігалось, маячні ідеї малоцінності, самоприниження втратили актуальність, поведінка носила спокійний, упорядкований характер без проявів агресії та ауто агресії, покращився настрій. З червня 2020 р. сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра, наявна формальна критика до скоєного. за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру і проведення соціореабілітаційних заходів може бути переведена у відділення зі звичайним наглядом закладу з надання психіатричної допомоги.
Слід зазначити, що відносно ОСОБА_7 28.05.2020 року також було проведено комісію щодо визначення психічного стану здоров`я останньої. Згідно висновку №549 від 28.05.2020 року, ОСОБА_7 потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом. Так, у пункті 27 вказаного висновку комісії №549 від 28.05.2020 року зазначено, що у психічному стані пацієнта ОСОБА_7 зберігається позитивна динаміка: маячні ідеї малоцінності, самоприниження втратили актуальність, оманів сприйняття не спостерігалось, були відсутні агресивні та аутоагресивні тенденції, конфліктних ситуацій не створювала, що свідчить про подальше зниження особливої небезпеки пацієнтки для оточуючих. Але стабільність стану відмічається протягом нетривалого періоду, не достатньо сформоване критичне ставлення до свого психічного стану та тяжкості скоєного, хвора не розуміє необхідності постійного спостереження лікарем-психіатром та регулярного прийому підтримуючого лікування. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2020 року, на підставі вказаного висновку №549 від 28.05.2020 року було продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 в закладі з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Дана ухвала набрала чинності 21.06.2020 року. У вказаному висновку від 28.05.2020 року взагалі не зазначено, з якого саме періоду відбувається покращення в психічному стані пацієнта ОСОБА_7 та відбувається позитивна динаміка.

Тобто, висновок № 549 від 28.05.2020 року та висновок №1141 від 23 листопада 2020 року щодо результатів обстеження психічного стану пацієнта ОСОБА_7 суперечать один одному.

При цьому, також слід зазначити, що в пункті №27 висновку комісії лікарів №1141 від 23.11.2020 року зазначено, що у пацієнта ОСОБА_7 лише з червня 2020 року сформувалось формальне усвідомлення наявного хронічного психічного захворювання, настанови на прийом лікування та перебування під наглядом лікаря-психіатра, наявна формальна критика до скоєного.

Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_7 хоча і покращився, згідно останнього висновку, таке покращення не є тривалим та таким, що могло б свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а тому слід відмовити у задоволенні заяви представника ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-371, ст.ст.512, 514 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1