Справа № 162/1051/20
Провадження № 1-кп/162/114/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 01.08.2020 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ветли, Любешівського району Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч.2 ст. 263-1 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 на початку вересня 2016 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи у м. Луцьк, Волинської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, всупереч п. 2 Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471 - XII від 17.06.1992, п. 2, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 2.1, 8.1 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, незаконно придбав вибухові речовини метальної дії промислового виробництва, а саме нітроцелюлозний (одноосновний) порох масою 241,509 грам, нітроцелюлозний (нітрогліцериновий (двоосновний)) порох масою 109, 905 грам, нітроцелюлозний (нітрогліцериновий (двоосновний)) порох масою 16,795 грам та нітроцелюлозний (одноосновний) порох масою 69,141 грам, після чого, переслідуючи мету їх незаконного зберігання, використовуючи невстановлений транспортний засіб, незаконно перевіз придбані вибухові речовини до власного житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де незаконно їх зберігав до 31 липня 2020 року до виявлення її працівниками правоохоронного органу в ході санкціонованого обшуку.
Окрім цього, у кінці листопада 2019 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, він, перебуваючи у приміщенні господарської будівлі, що знаходиться на території домоволодіння в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, всупереч п.1, п.2 Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992, п. 2, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п. п. 2.1, 8.1, 9.1, 9.2 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, використовуючи невстановлену шліфувальну машинку, з метою знищення маркування вогнепальної зброї, незаконно видалив маркувальні позначення заводського номера на ствольній подушці, ствольному ричагу та металевій защіпці ців`я придатної для стрільби гладкоствольної вогнепальної зброї, а саме одноствольній безкурковій мисливській рушниці моделі «ІЖ - 18Е», 16 - го калібру, яку останній знайшов у кінці серпня 2016 року на території лісового масиву в урочищі «Садовийський брід» поблизу с. Ветли, Любешівського району Волинської області.
Окрім цього, в кінці січня 2020 року, точний дата та час досудовим розслідування не встановлені, він, перебуваючи у приміщенні житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, не маючи передбаченого законом дозволу, всупереч п. 1, п. 2 Додатку №1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471 - XII від 17.06.1992, п. 2, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 2.1, 8.1, 9.1, 9.2 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, переслідуючи мету незаконного виготовлення боєприпасів, за допомогою підручних інструментів та власних навичок, використовуючи стріляні металеві гільзи мисливських патронів із капсулями типу «ЦБО» та «Желево», пижі, порохові заряди та метальні снаряди, незаконно виготовив 8 патронів 16-го калібру до гладко ствольної мисливської зброї 16-го калібру, які придатні для стрільби.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; ч. 1 ст. 263-1 КК України незаконне видалення маркування вогнепальної зброї; ч. 2 ст.263-1 КК України незаконне виготовлення бойових припасів, вчинене повторно.
Під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , було досягнуто та підписано угоду від 12.11.2020 про визнання винуватості.
Сторони угоди погодились, що обвинувачений ОСОБА_3 понесе покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням положення ст. 75 КК України. В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, у вчиненому щиро розкаявся.
Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України. Просив затвердити зазначену угоду.
Захисник підтримав позицію обвинуваченого, просив затвердити укладену між сторонами угоду про визнання винуватості. Водночас, просив покласти судові витрати у справі на рахунок держави, або розстрочити їх виплату, оскільки ОСОБА_3 має скрутне матеріальне становище.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона, на його думку, відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Також просив стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Крім того, обвинуваченому ОСОБА_3 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого обвинувачують підозрюваного, право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода в апеляційному порядку, що визначено в ч. 4 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначено в ч. 3 ст. 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 були роз`яснені та йому зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статей 468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно із ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені статтями 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують його покарання - судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Разом з тим, клопотання захисника в судовому засіданні про покладення судових витрат у справі на рахунок держави, або розстрочення їх виплати, до задоволення не підлягає, оскільки об`єктивні дані про скрутне матеріальне становище обвинуваченого у матеріалах провадження відсутні.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а про процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись статтями 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.11.2020 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000184 від 01.08.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1 КК України, і призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 263-1 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 263-1 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопрушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно з ст. 76 КК України обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: полімерна банка із маркуванням «ТАХО» в якій знаходиться нітроцелюлозний (одноосновний) порох масою 240 грам, упаковано до полімерного спеціалізованого пакета №7000616; металева банка із маркуванням «Крук» в якій знаходиться нітроцелюлозний (нітрогліцериновий (двоосновний)) порох масою 108 грам, упаковано до полімерного спеціалізованого пакета №7006183; металева банка з-під кави в якій знаходиться нітроцелюлозний (нітрогліцериновий (двоосновний)) порох масою 16 грам, упаковано до полімерного спеціалізованого пакета №2342370; металева банка без маркувальних позначень в якій знаходиться нітроцелюлозний (одноосновний) порох масою 68 грам - знищити;
Залишки зразків вибухових речовин, які надавались для експертного дослідження, упаковані до полімерного спеціалізованого пакета №1831178 - знищити;
Одноствольну без куркову мисливську рушницю моделі «ІЖ - 18Е», 16-го калібру із видаленими маркувальними позначеннями заводського номера на ствольній подушці, ствольному ричагу та металевій защіпці ців`я, а також 5 гільз та 11 патронів до гладкоствольної зброї 16-го калібру знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 85 копійок за проведення у кримінальному провадженні балістичної експертизи № 327 від 06.10.2020, а також - 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок за проведення у кримінальному провадженні судової вибухово-технічної експертизи № 4.1 163/20 від 23.09.2020.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1