Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2047/20

Номер провадження: 1-кс/511/612/20

17.11.2020 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , водія ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
16 листопада 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року.

З даного клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року (справа №511/2047/20, провадження: 1-кс/511/605/20), задоволено клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000599, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. Вказаним рішенням суду накладено арешт на автомобіль «ВАЗ» 2104, р.н. НОМЕР_1 - у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом. Заявник вважає, що вказана ухвала слідчого судді підлягає частковому скасуванню у зв`язку з порушенням вимог Кримінального процесуального закону, та надмірному застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до обставин справи, Правила дорожнього руху порушив водій мопеду ОСОБА_6 . Власником транспортного засобу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 є заявник. Крім того, ОСОБА_4 зазначила, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, накладаючи арешт у вигляді заборони користування автомобілем «ВАЗ» 2104 , не врахував всі обставини провадження, а також те, що у заявника на утриманні є четверо дітей, двоє з яких неповнолітні, та що за допомогою вказаного транспортного засобу вона з чоловіком заробляє на життя та утримання всієї родини.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 просить суд частково скасувати ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року, в частині накладеного арешту у виді заборони користування автомобілем «ВАЗ» 2104, р.н. НОМЕР_1 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року, - залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , та її чоловік - водій ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Старший слідчий СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 проти клопотання заперечував, та зазначив, що відповідно до постанови від 13 листопада 2020 року призначено транспортно-трасологічну експертизу, для встановлення фактичних обставин та виконання імперативних завдань кримінального провадження.
Дослідивши клопотання, та оглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників справи, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000599 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.11.2020 року, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ухвали суду від 12.11.2020 року, накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ВАЗ» 2104, р.н. НОМЕР_1 та мопед «Honda» чорного кольору без реєстраційного номеру, номер рами ( НОМЕР_3 ) у вигляді заборони відчуження розпорядження та користування транспортними засобами.
Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 11.11.2020 року, вилучені транспортні засоби, а саме: автомобіль «ВАЗ» 2104, р.н. НОМЕР_1 та мопед «Honda» чорного кольору без реєстраційного номеру номер рами ( НОМЕР_3 ), долучено до кримінального провадження №0000599, в якості речового доказу.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять постанову старшого слідчого СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 13.11.2020 року, про доручення проведення транспортно-трасологічної експертизи. На вирішення експерта постановлено питання: «Якими частинами та під яким кутом відбулось первинне контактування між транспортними засобами, а саме: мопедом «Honda» чорного кольору без реєстраційного номеру, номер рами ( НОМЕР_3 ) та автомобілем моделі «ВАЗ» 2104, р.н. НОМЕР_1 .
13 листопада 2020 року за вих. №49/10334 старшим слідчим СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 на адресу Одеського НДІСЕ було направлено постанову про призначення транспортно-трасологічної експертизи по кримінальному провадженню №0000599.
За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, при розгляді даного клопотання, слідчий суддя зазначає, що статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Слідчий суддя вважає, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що погоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що заявником не доведено можливість часткового скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року, оскільки в подальшому застосуванні арешту не відпала потреба, та арешт накладено обґрунтовано.

Керуючись статтями 98, 170, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотанняОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.11.2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1