БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28.12.2020
Єдиний унікальний номер 497/1574/2020
Провадження № 1-кп/497/109/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000224 від 26.09.2020 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Оренбург Російської Федерації, зі слів - рома за національністю, громадянство якого документально не підтверджено, не працюючого, без освіти, не одруженого, без постійного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.10.2007 року Славутським міським судом Хмельницької області за ст. 187 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців;
- 12.12.2017 року Болградським районним судом Одеської області за ст. 186 ч.1 КК України, до покарання у виді арешту строком 4 місяці;
- 10.10.2018 року Болградським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, особу якого встановлено на підставі довідки з фотокарткою про звільнення з місця позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:

26 вересня 2020 року біля 17:00 години ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, біля пам`ятника «І.Н. Інзова» на площі 28 червня в м. Болград Одеської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи умисел, направлений на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, із корисливих мотивів, із застосуванням до перехожого ОСОБА_7 фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс почергово два удари лівим кулаком по обличчю потерпілого, причинивши йому тілесні ушкодження у виді синця на верхньому віці лівого ока з крововиливом в склеру ока, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи по центру, які мають незначні, скороминучі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цією ознакою, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В результаті нанесення обвинуваченим вказаних ударів, ОСОБА_7 не втримався на ногах та впав спиною на ґрунтову поверхню землі. Тоді як ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний умисел, направлений на протиправне відкрите заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом ривка з шиї, викрав майно ОСОБА_7 , а саме срібний ланцюжок, вагою 33,170 грамів, вартістю 1799,96 гривень, зі срібним хрестиком приблизною вагою 8 грам, вартістю 1000 гривень, після чого ОСОБА_5 разом із викраденим майном з місця події зник, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2 799,96 гривень.

Таким чином по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю, та суду підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Пояснив, що 26.09.2020 року біля 17:00 години він йшов до дому, та був досить п`яним. Біля пам`ятника « ОСОБА_8 » на площі 28 червня в м. Болград Одеської області, біля ялинок зустрів потерпілого ОСОБА_7 , у якого просив гроші, на що той відмовив. Тоді розлютившись, він вдарив його двічі по обличчю, від чого потерпілий впав на землю, а він ОСОБА_9 зірвав з його шиї срібний ланцюжок, який поклав в карман та пішов до дому. Дома він відразу ж ліг спати, так як був п`яний, більш детальні подробиці він не пам`ятає. Потім прийшли поліцейські та забрали його, і вилучили срібний ланцюжок.

Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Зазначив, що щиро кається, вину повністю визнає, вибачається перед потерпілим, відповідні висновки для себе зробив, запевнив суд, що більше не допустить жодних правопорушень.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується:

Заявою ОСОБА_7 від 26.09.2020 року про те, що біля 17: 00 години 26.09.2020 року в у м. Болград Одеської області чоловік ромської національності відкрито викрав його майно з нанесенням тілесних ушкоджень (а.с.58, 59).

За даним фактом 26.09.2020 року були внесені відомості в ЄРДР за № 0000224 та розпочато досудове слідство за правовою кваліфікацією ч.2 ст. 186 КК України (а.с.55).

Постановою слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 26.09.2020 року ОСОБА_7 був визнаний потерпілим (а.с.62-63).

Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив про те, що 26 вересня 2020 року біля 17:00 години він йшов з дому до тітки, за плечами у нього був рюкзак. Біля пам`ятника « ОСОБА_8 » на площі 28 червня в м. Болград Одеської області він зустрів обвинуваченого ОСОБА_5 який просив у нього гроші, але він відмовився дати. Тоді ОСОБА_5 наніс йому почергово два удари лівим кулаком по обличчю, та від цих ударів він, ОСОБА_7 впав на землю на спину. В цей час обвинувачений ОСОБА_5 ривком зірвав з його шиї срібний ланцюжок з хрестиком на ньому, та втік з місця.

Разом з цим, потерпілий підтвердив, що йому повністю відшкодовано матеріальну шкоду та спричинену моральну шкоду, а тому просив строго його не карати.

26.09.2020 року було оглянуто місце події, а саме територію біля пам`ятника «І.Н. Інзова» розташованого по вул. Інзовська в м. Болград Одеської області, де саме потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження та де обвинувачений відкрито заволодів майном належним потерпілому, за результатами складеного протоколу огляду від 26.09.2020 року (а.с.60-61).
Відповідно до протоколу добровільної видачі від 26.09.2020 року ОСОБА_5 добровільно видав органу досудового розслідування срібний ланцюжок, належний потерпілому ОСОБА_7 (а.с65-66).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26.09.2020 року, потерпілий ОСОБА_7 у присутності понятих впізнав ОСОБА_5 як особу яка вчинила кримінальний злочин відносно нього, потерпілого (а.с.67-70).
27.09.2020 року у присутності понятих було оглянуто добровільно видане ОСОБА_5 майно, належне потерпілому ОСОБА_7 , а саме срібний ланцюжок, та відповідно до постанови слідчого від 27.09.2020 року визнано речовим доказом (а.с.71) та повернуто потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, що підтверджується розпискою (а.с.84,85).
27.09.2020 року слідчим за участю підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,, у присутності понятих було проведено слідчий експеримент відповідно до якого ОСОБА_5 повідомив про обставини вчинення ним злочину, та місці події показав про яким способом заволодів майном потерпілого (а.с.72-75).
Згідно висновку експерта №66 від 19.10.2020 року у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: синець на верхньому віці лівого ока з крововиливом в склеру ока, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи по центру. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердого тупого предмету, групові і індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразились, вони могли утворитися від ударів кулаками. Враховуючи колір синця (синього кольору), колір крововиливу (темно-червоного кольору), за терміном давності дані тілесні ушкодження могли утворитися 26.09.2020 року. Дані тілесні ушкодження мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів і за цією ознакою, відповідно до п.2.3.5 «Правил судового-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.76).
Відповідно до висновку експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС № 339-Ф/851 ТГ від 16.11.2020 року наданий на експертизу ланцюжок з металу світло-сірого кольору, масою 33,170 г виготовлений з сплаву срібла та міді. Встановлений кількісний вміст срібла складає 93, 8 %. Ринкова вартість наданого на дослідження ланцюжка, виготовленого зі сплаву на основі срібла 925 проби, вагою 33,170 г, станом на 26.09.2020 року становить 1799,96 гривень (а.с.79-83).

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердила, що більше 25 років вона проживає спільно з обвинуваченим ОСОБА_5 , та у них є спільна дитина інвалід з дитинства. 26 вересня 2020 року ОСОБА_5 прийшов до дому ввечері після 17:00 години, був досить п`яним, та відразу ж навіть не повечерявши пішов спати. Вона прослідувала за ним, та бачила, як ОСОБА_5 поклав на стіл срібний ланцюжок. Оскільки ОСОБА_5 був сильно п`яний, то вона йому не задавала ніяких питань. Трохи поспіль до них до дому прийшли працівники поліції, забрали ОСОБА_5 , та вилучили срібний ланцюжок. Потім, під час перебування справи у суді вона придбала новий срібний хрестик, та повернула потерпілому, з метою відшкодування шкоди, завданої обвинуваченим.

Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомої, чіткої і взаємоузгодженої.

Судом переконаний, що усі дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого, потерплого та свідка, у суду немає.

З огляду на викладене, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: грабіж, поєднаний з насильством, яке не ж небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується опосередковано (а.с.101), на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с.103), однак перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.с.104), а ні інвалідом, а ні пенсіонером не являється, постійного місця роботи не має, міцність соціальних зв`язків, проживає спільно зі співмешканкою та дитиною інвалідом з дитинства (а.с.96), в силу вимог ст.89 КК України, такого який не має судимості (а.с.86-87).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому в силу ст. 67 КК України є вчинення кримінального злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

Згідно досудової доповіді Болградського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 30.11.2020 року вбачається, що обвинувачений оцінюється як правопорушник з дуже високим рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів. Обвинувачений раніше судимий у 2018 році за аналогічний злочин.

Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (а.с.39-44).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання, суд враховує принцип необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, принцип «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
У статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що обвинувачений щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду, має постійне місце проживання хоча і без реєстрації, перебуває більше 25 років у цивільному шлюбі, має на утриманні дитині інвалід з дитинства, що істотно знижує його суспільну небезпечність та суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оцінюючи усі обставини справи та особу обвинувачуваного.

Речовий доказ: ланцюжок з металу світло-сірого кольору, масою 33,170 г виготовлений з сплаву срібла та міді вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в зв`язку з проведенням в цьому кримінальному провадженні комплексної судової товарознавчої експертизи в сумі 2451,75 гривень (а.с.78).

Також суд приймає до уваги, що 28.09.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2020 року (а.с.5).
Ухвалою суду від 23.11.2020 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів (а.с.34-36).
В зв`язку з призначенням обвинуваченому покарання з застосуванням ст.75, 76 КК України, суд вважає за необхідне змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст.128, 129, 369 ч.1, 373 ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_5 із під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2451,75 гривень (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна гривня сімдесят п`ять копійок).

Речовий доказ: ланцюжок з металу світло-сірого кольору, масою 33,170 г виготовлений з сплаву срібла та міді - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1