Житомирський апеляційний суд
Справа №286/330/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000721 за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановлено іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази: гумові чоботи, штани, куртку, шапку та кофту (одяг ОСОБА_6 ), які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто за належністю Радучи ОСОБА_11 ; кофту, штани, майку, кофтину, дві шкарпетки та шарф (одяг ОСОБА_9 ), які здані до камери зберігання речових доказів Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області повернуто за належністю ОСОБА_9 ; зрізи нігтьових пластин та змиви з рук зроблені у ОСОБА_6 знищено.

встановила:

Як встановив суд, 08.12.2018 року близько 17 години 30 хвилин в АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , знаходячись в житловій кімнаті по місцю проживання ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час спільного розпиття спиртних напоїв, вдарив потерпілу по обличчю руками, потім повалив на підлогу та хаотично, нецілеспрямовано, наніс ножем, який взяв з поверхні розташованого поряд столу, численні удари в область обличчя, шиї, верхньої частини тулубу потерпілої ОСОБА_9 , внаслідок нанесення яких потерпіла втратила свідомість, спричинивши їй тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у виді різаної рани передньої поверхні шиї у верхній третині з ушкодженням щитоподібного хряща в ділянці нижнього полюсу та наскрізним ушкодженням стінки трахеї, та легкі тілесні ушкодження у виді зашитої рани правої скроневої ділянки, шкіри правої щоки, шкіри лівої щоки, слизової оболонки нижньої губи зліва на рівні 1-2 різців тильної поверхні лівого променево - зап`ясного суглобу, трьох поверхневих коло-різаних ран в правій підочничній ділянці, поверхневої колото-різаної рани в ділянці проекції середньої частини лівої половини дуги нижньої щелепи, двох колото-різаних ран лівої підключичних ділянок, з короткочасним розладом здоров`я, та легке тілесне ушкодження у виді лінійної подряпини в ділянці зовнішнього кута лівого ока.
Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент його заподіяння, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у закінченому замаху на вбивство, тобто замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, яке за висновками суду в наданих суду доказах підтвердження не знайшло.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_12 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 , скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Вважає, що суд під час ухвалення вироку допустив істотні порушення норм матеріального та процесуального права навівши свої аргументи на користь того, що у засудженого не було умислу на вбивство потерпілої, оскільки протиправні дії ОСОБА_13 вчиняв хаотично, нецілеспрямовано наносивши удари ножом, самостійно припинив діяння з власної волі, маючи можливість довести вбивство до кінця, та не взяв до уваги інші обставини.

Суд не взяв до уваги, що жодних даних, що вказані дії ОСОБА_6 вчиняв з метою самозахисту або для припинення протиправної поведінки потерпілої матеріали справи не містять.

Крім того, судом не взято до уваги, що удари потерпілій наносилися ножом у ділянки життєво - важливих органів голови: скроня, щелепа, підочнична ділянка, щока; шиї - у верхній третині з ушкодженням щитоподібного хряща в ділянці нижнього полюсу та наскрізним ушкодженням стінки трахеї тощо, а усього у загальній кількості, не менше ніж дванадцять разів, а перед цим він декілька разів вдарив потерпілу по обличчю руками.

Апелянт вважає, що обставини, які вказують на поведінку потерпілої (образи з її боку, провокування конфлікту), не повинні бути доказом спрямованості умислу обвинуваченого, а можуть враховані судом, як пом`якшуючу обставину, при призначенні покарання.

Жодних даних, що обвинувачений перебував при вчиненні діяння у хворобливому стані, афекту або скоїв злочин з метою самозахисту або для припинення іншого кримінального правопорушення тощо немає.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути належно мотивовано.

Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення. Тобто, вирок суду повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 370 КПК України, щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції в своїх висновках не погодився з кваліфікацією, яка була встановлена органами досудового розслідування та перекваліфікував дії обвинувачуваного ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вважав, що в наданих суду доказах обвинувачення за ч. 2 ст. 15,ч. 1 ст. 115 КК України підтвердження не знайшло, оскільки ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового слідства не встановлено, що наносячи удари та спричиняючи тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , ОСОБА_6 мав прямий умисел на її вбивство.

В своїх висновках суд зазначив, що саме хаотичне, нецілеспрямоване нанесення ОСОБА_6 потерпілій ударів ножем, їх характер і локалізація, усвідомлення обвинуваченого, що наслідки нанесених тілесних ушкоджень потерпілій не можуть бути загрозою для її життя, залишив місце вчинення злочину (пересвідчився, що вона жива) не дають підстав вважати, що ОСОБА_6 бажав настання смерті потерпілій ОСОБА_9 .

Також, мотивуючи своє рішення про відсутність у обвинуваченого прямого умислу на протиправне заподіяння смерті, суд взяв до уваги його поведінку, яка передувала злочину, а саме, що він не був ініціатором конфлікту, який виник між ним та потерпілою, а також очевидно віктимну поведінку потерпілої ОСОБА_9 , яка поводила себе агресивно, насварила та обізвала обвинуваченого нецензурними словами, фактично спровокувала конфлікт, наслідком якого стало заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Проте, такі висновки суду суперечать доказами, які були досліджені судом та наведені у вироку, а також встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження зазначеним у фабулі обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, суд вказав, що стан потерпілої не був небезпечним для життя, хоча це суперечить висновками судово медичних експертиз №451 від 20.12.2018 року та №460 від 26.12.2018 року за якими у ОСОБА_9 було встановлено різану рану передньої поверхні шиї у верхній третині з ушкодженням щитоподібного хряща в ділянці нижнього полюсу та наскрізним ушкодженням стінки трахеї, яке відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Також, у потерпілої виявлено:

1) зашиті рани правої скроневої ділянки; шкіри правої щоки; шкіри лівої щоки; слизової оболонки нижньої губи зліва на рівні 1-2 різців; тильної поверхні лівого променево-зап`ясного суглобу; 2) три поверхневих колото-різаних рани в правій підочній ділянці; поверхнева колото-різана рана в ділянці проекції середньої частини лівої половини дуги нижньої щелепи; 3) лінійна подряпина в ділянці зовнішнього кута лівого ока; 4) дві рани колото-різані рани лівої підключичної ділянки;

Усі вказані тілесні ушкодження утворились не менше ніж від дванадцяти травмуючих впливів гострого предмету (предметів) з колюче-ріжуючими властивостями, можливо, від дії клинка ножа, та могли утворитись при обставинах вказаних у постанові, медичній документації та самою ОСОБА_9 08.12.2018 року, кухонним ножем заподіяли ушкодження.

За ступенем тяжкості тілесні ушкодження п.1,2,4 відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я; п.3 відносяться до категорії легких.

Не є переконливими та аргументованими висновки суду про те, що наносячи удари ножем ОСОБА_6 діяв хаотично та не цілеспрямовано, оскільки за змістом висновку СМЕ №451 встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження розташовані на обличчі, передній поверхні шиї та грудної клітини і утворилися вони не менш ніж від дванадцяти травмуючих впливів, від дії колото ріжучого предмету, можливо клинка ножа.

За висновком СМЕ №460 встановлені при проведенні експертизи тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах відтворених в процесі проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 де останній розповів та показав як саме заподіяв удари клинком ножа в обличчя та шию ОСОБА_9 , яка при цьому лежала на підлозі обличчям догори та намагалася прикриватися руками від ударів ножем.

Крім того, висновки суду, що ОСОБА_6 залишив потерпілу переконавшись, що вона жива, не узгоджується з висновками суду відповідно до яких потерпіла ОСОБА_9 після нанесення їй ударів ножем втратила свідомість, а також і показаннями потерпілої: «ненадовго втратила свідомість», « ОСОБА_14 вийшов з кімнати, потім повернувся та знову пішов».

Суд не надав належної та обґрунтованої оцінки показанням ОСОБА_6 , взявши до уваги лише їх в тій частині де він стверджує, що вбивати потерпілу наміру не мав, тілесні ушкодження завдавав ножем, удари наносив хаотично, нецілеспрямовано, а коли пішов додому потерпіла була у свідомості.

Однак, без оцінки залишив його показання, в іншій частині де ОСОБА_6 пояснює, що причини сварки не пам`ятає, як бив потерпілу, куди саме бив та, де взяв ніж також не пам`ятає, бо був дуже п`яний. Зазначає, що про всі події, що сталися, дізнався від поліцейських.

За таких обставин висновки суду про те, що ОСОБА_6 не мав прямого умислу на вбивство потерпілої, оскільки діяв хаотично, нецілеспрямовано наносячи удари ножем, мав реальну можливість довести свої дії до кінця, але усвідомлюючи, що нанесені ушкодження не можуть бути загрозою для її життя, залишив її пересвідчившись що вона жива не узгоджуються з доказами, які суд навів в судовому рішенні та висновках суду, які він вважав встановленими.

Залишив без належної оцінки суд також і поведінку ОСОБА_6 після вчинення злочину, а зокрема те, що він викинув знаряддя вчинення злочину, повернувшись додому виправ одяг та ліг спати, жодної допомоги потерпілій не надав, швидку не викликав.

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №12-2019 від 15.01.2019 року слідує, що ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи, що суд першої інстанції припустився істотних порушень кримінального процесуального закону при наданні оцінки доказам обвинувачення, необгрунтував свої висновки належним чином в точних і категоричних судженнях, переконливо не обгрунтував свою позицію, чому він бере одні докази до уваги, а інші відкидає та не враховує, колегія суддів скасовує вирок та призначає новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку у судовому рішенні, перевіривши і інші доводи апеляційної скарги прокурора.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: