У Х В А Л А
про повернення касаційної скарги

17 вересня 2020 року
м. Київ

Справа №601/2146/18
Провадження №51-3105ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі- Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду ,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Верховний Суд ухвалою від 02 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) і надав йому строк для усунення недоліків протягом 15 днів з дня отримання вказаної ухвали.
Також засудженому роз`яснено, що в разі невиконання цих вимог у встановлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах встановленого строку ОСОБА_4 подав оновлену касаційну скаргу, однак не усунув недоліки, зазначені в ухвалі.
Так, всупереч положенням ст. 438 КПК України, засуджений не вказав, в чому полягають на його думку, порушення, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, тобто не навів правове обґрунтування заявлених вимог.
Крім того, однією з підстав залишення касаційної скарги без руху, була невідповідність викладених у скарзі вимог до суду касаційної інстанції положенням ст. 436 КПК України.
Стаття 436 КПК України визначає, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, ОСОБА_4 , посилаючись на порушення під час досудового розслідування та неповноту судового розгляду, знову не зазначив, що слід зробити з оскарженим судовим рішенням за наслідками розгляду касаційної скарги.
Крім того, в новій касаційній скарзі висловив незгоду з ухвалою Тернопільського апеляційного суду, однак не навів переконливих мотивів на підтвердження обґрунтувань, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення та всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України до скарги не долучив копії оскаржених судових рішень.
Таким чином, ОСОБА_4 не усунув недоліки в установлений ухвалою касаційного суду строк, тому його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 429 КПК України, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2020 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3