н/п 1-кп/490/345/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
02 грудня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу
під час судового засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0003592, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Варюшине, Веселинівського району, Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.03.2020 року у даному кримінальному провадженні було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання прокурора про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України було зупинено до розшуку обвинуваченого.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2020 року продовжено дію дозволу на затримання ОСОБА_4 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання прокурора про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Розшук обвинуваченого продовжено.
01.12.2020 року на адресу суду надійшов лист ОСОБА_4 в якому повідомлялося, що він 02.12.2020 року прибуває в Україну, оскільки перебував в Польщі на заробітках, та зобов`язався 02.12.2020 року прибути до Центрального районного суду м. Миколаєва.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскілки обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин проти громадського порядку, довгий час переховувався від суду, перебував в розшуку, не повідомив суд та покинув місце проживання та перебував 6місяців за межами України, чим підтвердив можливість переховування від суду, тому просив задовольнити його клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 суду повідомив, що він добровільно з`явився до суду, щиро розкаявся, просив його не позбавляти волі, він поїхав за кордон заробити гроші, однак через карантин закрили кордони та він не міг повернутися до дому. Вже були допитані свідки по даному кримінальному провадженню, тому впливати на них немає сенсу.
Вислухавши думки учасників процесу щодо вказаних клопотань, вивчивши надані сторонами документи, суд приходить до наступного.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).
Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).
Суд, дослідив матеріали провадження, вважає, що тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Суд враховує, що обвинувачений добровільно зявився до судового засідання, завчасно повідомив суд про обєктивні та поважні причини своєї неявки у попередні судові засідання, на даний час допитані свідки, а ОСОБА_4 повністю визнає себе винним. Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні звязки за місцем судового розгляду.
Водночас, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому найбільш суворого запобіжного заходу, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, однак на даний час ризики значно зменшились і прокурором не доведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до ч.3 ст.190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора.
Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання прокурора, доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись. ст.177, ст.178, ст.181, ст.190, ст.193,ст.194, ст.195, ст.196, ст.202, 369,372 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання строком до 29 січня 2021 року
Покласти на цей строк наступні обо`вязки:
- з`являтися до суду за першою вимогою,
- повідомляти про зміну місця проживання та роботи;
- не покидати міста Миколаєва без дозволу суду;
Розшук ОСОБА_4 припинити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження.
Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1