КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/933/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 761/2279/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 170 КПК

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.01.2018 року задоволено клопотання слідчого 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме: легковий автомобіль «Skoda oktavia tour», 2008 року випуску, сірого кольору (№ двигуна - НОМЕР_1 ; № шасі - НОМЕР_2 ) д.н.з. НОМЕР_3 , легковий автомобіль «Lexus RX 300», 2000 року випуску, чорного кольору (№ двигуна - НОМЕР_4 ; № шасі - НОМЕР_5 ) д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.01.2018 року, скасувати її в частині накладення арешту на легковий автомобіль «Lexus RX 300», 2000 року випуску, чорного кольору (№ шасі НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у вищезазначеній частині.
Про існування оскаржуваної ухвали, як зазначає представник, ОСОБА_6 дізнався лише 21.12.2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник зазначає, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно прийшов до висновку щодо належності автомобіля на підставі витягу з бази даних «НАІС ДДАІ» МВС України, однак зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль з 28.10.2016 року зареєстрований на праві власності за ОСОБА_6 .
Автомобіль не належав підозрюваному на праві власності, а отже у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту. Крім того, на думку представника зазначений автомобіль не містить на собі ознак речового доказу.
Київським апеляційним судом було забезпечено на 27.01.2021 року проведення дистанційного судового засідання в режимі відео конференції з Приморським районним судом міста Одеси, проте представник ОСОБА_7 для проведення судового засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки з матеріалів судового провадження вбачається, що розгляд клопотання слідчого було здійснено без участі представника ОСОБА_6 , а про існування оскаржуваної ухвали представник дізнався лише 21.12.2020 року. Апеляційну скаргу, згідно штампу, що міститься на конверті, направлено 22.12.2020 року, тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущено, у зв`язку з чим такий строк не підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що у провадженні Головного слідчого управління СБ Україні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000054 від 09.02.2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що в період з 2013 року по теперішній час невстановлені особи, що мешкають в м. Києві, Київській області та інших регіонах України (зокрема в Дніпропетровській, Сумській, Одеській та інших областях) утворили групу, що здійснює злочини) діяльність в сфері придбання, перероблення (модернізації), продажу та використання спеціальний технічних засобів негласного отримання інформації (далі - СТЗ НОІ) у вигляді т. зв. «кодграбберів» «автомобільних сканерів», «GPS - маяків» іноземного виробництва тощо.
Окрім того, вказана група пристосувала наявні СТЗ НОІ для сканування, копіювання, запису та зберігання з метою подальшого відтворення сигналів автомобільних сигналізацій автотранспортних засобів елітного класу іноземного виробництва.
В подальшому вказана група використовує СТЗ НОІ для отримання доступу до автотранспортних засобів з метою подальшого скоєння злочинів проти власності - викрадення особистих речей, грошей документів, зброї з салонів автомобілів, а також викрадення під замовлення автотранспорту відповідних марок та моделей, з метою його подальшої реалізації або повернення власникам за 20 - 30 відсотків від ринкової вартості.
Так, громадянин України ОСОБА_11 та його брат ОСОБА_12 є активними членами окремого угрупування, що діє у Дніпропетровській області та за її межами, яке спеціалізується на незаконному використанні СТЗ НОІ для отримання несанкціонованого доступу до автотранспортних засобів безпосередньо здійснюють незаконні заволодіння транспортними засобами шляхом використання СТЗ НО та вимагання грошових коштів у власників за повернення їм викрадених транспортних засобів у законну власність.
21.09.2017 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
25.01.2018 року слідчий 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: легковий автомобіль «Skoda oktavia tour», 2008 року випуску, сірого кольору (№ двигуна - НОМЕР_1 ; № шасі - НОМЕР_2 ) д.н.з. НОМЕР_3 , легковий автомобіль «Lexus RX 300», 2000 року випуску, чорного кольору (№ двигуна - НОМЕР_4 ; № шасі - НОМЕР_5 ) д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.01.2018 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, а саме: легковий автомобіль «Skoda oktavia tour», 2008 року випуску, сірого кольору (№ двигуна - НОМЕР_1 ; № шасі - НОМЕР_2 ) д.н.з. НОМЕР_3 , легковий автомобіль «Lexus RX 300», 2000 року випуску, чорного кольору (№ двигуна - НОМЕР_4 ; № шасі - НОМЕР_5 ) д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_11 , слідчий суддя виходив з наявності передбачених законом підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення його конфіскації, як виду покарання.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на транспортні засоби , слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вищезазначене майно.

При цьому, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні детектива та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_11 підозрюється, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також відповідно до наданих органом досудового розслідування витягу з бази даних «НАІС ДДАІ» МВС України є власником автомобілів «Skoda oktavia tour» та «Lexus RX 300», слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_11 , з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування та накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.
Представником ОСОБА_7 додано до апеляційної скарги копію технічного паспорту на автомобіль марки «Lexus RX 300», д.н.з. НОМЕР_7 , згідно якого ОСОБА_6 є власником транспортного засобу з 28.10.2016 року (а.с.87-88). Разом з тим, згідно долученої до клопотання слідчого довідки щодо пошуку Т3 по «НАІС ДДАІ» МВС України (а.с. 73) вказаний транспортний засіб зареєстрований станом на 11.09.2017 року за підозрюваним ОСОБА_11 у зв`язку з перереєстрацією транспортного засобу у його власність за договором купівлі продажу.

Тобто, слід зробити висновок, що після реєстрації у 2016 році вказаного автомобіля за ОСОБА_6 в подальшому він був відчужений ОСОБА_11 , доводи апеляційної скарги таке не спростовують.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого 2 відділення 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме: легковий автомобіль «Skoda oktavia tour», 2008 року випуску, сірого кольору (№ двигуна - НОМЕР_1 ; № шасі - НОМЕР_8 ) д.н.з. НОМЕР_3 , легковий автомобіль «Lexus RX 300», 2000 року випуску, чорного кольору (№ двигуна - НОМЕР_4 ; № шасі - НОМЕР_5 ) д.н.з. НОМЕР_3 , власником яких є підозрюваний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3