СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________________________________________________
20 жовтня 2020 року в м. Києві
Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ІІ. Мотивувальна частина
Заявники стверджують, що ухвала про кримінальне провадження в якому здійснено арешт належного їм нерухомого майна відкрито ще у 2018 році, за період розслідування, що складає майже 2 роки. Крім цього, з часу винесення зазначеної ухвали про арешт нерухомого майна, якою обмежено право власності Заявників, а саме з 11 березня 2019 року пройшло півтора роки. За цей час, як стверджують Заявники, органом досудового розслідування не здобуто доказів, які вказують на те, що майно на яке накладено арешт, ними набуто в незаконний спосіб. До цього часу вказане кримінальне провадження не завершене, будь-хто до відповідальності не притягнутий, питання про наявність шкоди у кримінальному провадженні в будь-який спосіб не вирішено.
Заявники наполягають на тому, що вони є добросовіснимим набувачами вказаного майна та ніяким чином не причетні до вчинення будь- якого злочину з вказаним нерухомим майном. Зазначене нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 1042,2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , придбано на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , та зареєстрованого в реєстрі за №825 відповідно до вимог чинного законодавства, яке регулює відносини в сфері купівлі-продажу нерухомого майна.
Заявники, як вони стверджують, жодним чином не порушували вимоги чинного законодавства при набутті у свою власність зазначеного майна. З моменту його набуття 18.04.2018 та до теперішнього часу вони є власниками зазначеного майна, несуть витрати на його ремонт та утримання, та сплачують податок на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства.
На переконання Заявників, два роки розслідування є більше ніж достатнім часом для органу досудового розслідування для перевірки законності придбання Заявниками нерухомого майна. А подальше збереження арешту на їх майно є надмірним тягарем, підстав для якого не існує.
У судове засідання Заявники не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
Слідчий СВ Солом`янського управління поліції до суду не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_6 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, проти його задоволення заперечував.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для його задоволення.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно зі ст. 174 КК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Як вбачається з копії ухвали слідчого судді від 11.03.2019 арешт на об`єкт нерухомості був накладений з метою забезпечення його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також для забезпечення в майбутньому відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілим.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже протягом тривалого часу, фактично є безрезультатним.
Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень не містить інформації щодо оспорювання будь-якою особою чинності:
- договору від 27.11.2007 купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 1042,2 кв.м, житловою площею 58,2 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 20Ж, укладеного між Компанією ПЕРФЕКТ КЛІН ЛІМІТЕД (юридична особа, що зареєстрована і діє згідно законодавства Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії) та ОСОБА_7 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за № 4915;
- договору купівлі-продажу від 18.04.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , та зареєстрованого в реєстрі за №825, внаслідок якого власниками будинку стали Заявники.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя бере до уваги, що об`єкт нерухомості, який міг бути відчужений на підставі підроблених документів, сам по собі не може зберегти на собі сліди підробки таких документів. Крім того, з дослідженої ухвали про накладення арешту незрозуміло, які саме об`єкт нерухомості може містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за фабулою ч. 4 ст. 358 КК України. Крім того, немає підстав стверджувати, що скасування арешту будь-яким чином унеможливить досягнення цілей досудового розслідування кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи, що подальше збереження арешту на майно Заявників з урахуванням перебігу досудового розслідування матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права власників і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Таким чином, підстави для арешту в межах кримінального провадження об`єкту нерухомості відпали.
ІІІ. Резолютивна частина
Керуючись ст. ст. 170, 174, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя ухвалив:
1.Клопотання задовольнити.
2.Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: