Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3221/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 82 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року було залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому застосування до нього пільги передбаченої ст. 82 КК України на даний час є передчасним.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання на підставі ст. 82 КК України.

Вказує, що суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 був працевлаштований робітником будівельної бригади, до праці ставиться добре, за що три рази заохочувався (двічі в 2020 році), а дисциплінарні стягнення, раніше накладені на нього на даний час погашені. ОСОБА_6 бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», з рідними підтримує добрі взаємовідносини.

Також, зазначає, що ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, виконавчі листи до установи не надходили, що свідчить про відсутність позовів.

На момент розгляду клопотання ОСОБА_6 було вирішено питання про його працевлаштування після звільнення з місць позбавлення волі, що підтверджується гарантійним листом та поясненнями власника ФОП ОСОБА_9 про прийняття ОСОБА_6 на посаду менеджер-продавець електротоварів, водій-експедитор.

На її думку, ОСОБА_6 своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому вважає висновки суду про відсутність підстав для застосування щодо нього більш м`якого покарання безпідставними.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд діяв у відповідності до положень ст. 82 КК України та ст. 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.

Згідно матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 березня 2017 року, яким він засуджений за ст.ст. 15 ч. 2, 190 ч. 2, 190 ч. 2, 70 КК України на 3 (три) роки обмеження волі.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.11.19 р. ОСОБА_6 у строк покарання було зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.07.15 р. до 13.08.15 р.

Початок строку відбування покарання - 30.01.19 р., кінець строку - 10.10.21 р.

Як вбачається з матеріалів провадження та характеристики на засудженого ОСОБА_6 , виданої начальником ДУ «Бердичівський виправний центр №108» від 22.10.2020 року, з 30.01.19 року ОСОБА_6 відбував покарання в Ірпінському виправному центрі №132, де характеризувався негативно, допустив 13 порушень вимог режиму утримання, мав 8 стягнень, які погашені і зняті у встановленому законом порядку.

З 01.08.19 року ОСОБА_6 відбуває покарання в Бердичівському виправному центрі №108. За час відбування покарання допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, має три заохочення. Заходи виховного та профілактичного характеру відвідує під контролем. Працевлаштований робітником будівельної бригади, до праці ставиться добре.

Вину у вчиненні злочинів за вироком суду не визнав повністю, у січні 2020 року звернувся з заявою про визнання вини, збитки не відшкодовує, цивільні позови самостійно не погашає.

Оцінюючи дані про особу засудженого, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та детально наведених в ухвалі доказах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 не довів своє поведінкою, ставленням до праці, додержанням режиму покарання за увесь час відбування покарання, а не лише в період, що передував можливості застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України, що він став на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: