Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/821/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2020 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №№0000091 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 19.08.2020, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 2. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ст. 4, ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчинені суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України
повернуто прокурору Черкаської області як такі, що не відповідають вимогам КПК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
законного представника ОСОБА_8 ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_11 ,
Особа,стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 19.08.2020 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28 ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1,2 ст. 366 КК України - повернути прокурору Черкаської області, як такі, що не відповідають вимогам КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим наступним.
Суд першої інстанції в складі колегії суддів дійшли висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складене в порушення вимог КПК України, що унеможливлює його призначення до судового розгляду і відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, вважають за необхідне повернути дане клопотання для усунення зазначених недоліків та обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , оскільки обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру розглядаються в одному кримінальному провадженні в загальному порядку.

В клопотанні про застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру викладені взаємовиключні обставини, що робить обвинувачення неконкретним та порушують право на захист особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.
В клопотанні вказано, що ОСОБА_12 реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вирішив здійснити придбання права на чуже майно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_13 . Слідчий виклав фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 злочинів, вказавши при цьому, що дії останнього характеризуються умисною формою вини, що відповідає діянням осудної особи. Такі висновки про умисел суперечать прийнятому рішенню про направлення клопотання про застосування до ОСОБА_14 примусових заходів медичного характеру, як до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності.
В той же час, в клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання. Оскільки стан неосудності пов`язаний з відсутню в особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих умислу, мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому визначення органом досудового розслідування у такій категорії справ будь-якої форми вини у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Отже, викладені фактичні обставини та формулювання обвинувачення із зазначенням спрямованості умислу, корисливого мотиву, мети, суперечать наведеному у клопотанні твердженню про те, що ОСОБА_8 не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, а тому не відповідають вимогам КК України та КПК України в частині поняття та мети примусових заходів медичного характеру та особливого порядку здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Таким чином, клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Захисником ОСОБА_8 на час завершення досудового розслідування цього кримінального провадження був адвокат ОСОБА_15 , якому ні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ні реєстр матеріалів досудового розслідування та копія цивільного позову не вручались. Дані документи надані адвокату ОСОБА_16 , який був залучений слідчим.
З наведеного клопотання не вбачається, що такі дані, які відповідно до закону підлягають обов`язковому встановленню, з`ясовувались під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 . Так, із змісту клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, вбачається, що у кримінальному провадженні за №0000091 психіатрична експертиза з метою встановлення наявності у ОСОБА_8 розладу психічної діяльності, наявності психіатричної хвороби, як на час вчинення злочинів або на час проведення досудового розслідування, небезпечності ОСОБА_8 внаслідок його психічного стану для самого себе та інших осіб, а також можливість спричинення ним істотної шкоди не проводилась. Клопотання містить посилання на висновок судової психіатричної експертизи проведеної у іншому кримінальному провадженні №0000031 внесеного до ЄРДР 31.01.2019 р., відносно ОСОБА_8 . Відомостей про те, що кримінальні провадження за №0000091 від 03.03.2016 року та №0000031 від 31.01.2019 р. об`єднувалися в одне провадження в суда немає. Слідчий ігноруючи імперативні вимоги ст. ст. 242, 505.509 КПК України, за відсутності законних підстав, прийняв рішення про складання клопотання щодо застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, обвинувальний акт призначити до судового розгляду у суді першої інстанції.
Прокурор вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень та грубо порушив вимоги ст.. 314 КПК України.
У клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру чітко зазначено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №48 від 06.03.2019 у ОСОБА_8 виявляються прояви хронічного психічного захворювання, через що він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і розгляді справи у суді.
У клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 здійснив суспільно-небезпечні діяння, а ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснила кримінальні правопорушення.
Висновки суду про те, що у клопотанні визначено суб`єктивну сторону дій ОСОБА_8 в частині умислу та корисливого мотиву не відповідають встановленим обставинам справи та змісту клопотання.
У матеріалах кримінального провадження містяться розписки про отримання законним представником ОСОБА_8 та його захисником копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, реєстрів матеріалів досудового розслідування та цивільного позову.
Крім того, судом грубо порушено вимоги ст. 291 КПК України, оскільки захисником ОСОБА_8 всупереч вимогам вказаної статті надано суду матеріали з іншого кримінального провадження до початку судового розгляду, а надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив ухвалу суду скасувати, ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 , які просили ухвалу суду першої інстанції залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора без зміни, обвинувачену ОСОБА_7 та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_17 , які просили ухвалу суду залишити без зміни, апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний актпрокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Положеннями ст.291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Згідно ст. 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дане клопотання не містить позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я, що є обов`язковими приписами форми та змісту такого клопотання, встановлені законом, які прокурором не дотримані. Клопотання про застосування заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в ньому викладені взаємовиключні обставини, що робить обвинувачення неконкретним та порушує право на захист особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до положень ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою ст. 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що захисником ОСОБА_8 на час завершення досудового розслідування цього кримінального провадження був адвокат ОСОБА_15 , якому ані клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ані реєстр матеріалів досудового розслідування та копія цивільного позову не вручались, відомостей про отримання копій даних процесуальних документів відсутні. Слідчим при складанні клопотання істотно порушені вимоги глави 39 КПК України.
ОСОБА_8 в судовому засіданні колегії суддів повідомив, що на даний час його інтереси представляють два захисники.
Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, вбачається, що у кримінальному провадженні за №0000091 психіатрична експертиза з метою встановлення наявності у ОСОБА_8 розладу психічної діяльності, наявності психіатричної хвороби, як на час вчинення злочинів або на час проведення досудового розслідування, небезпечності ОСОБА_8 внаслідок його психічного стану для самого себе та інших осіб, а також можливість спричинення ним істотної шкоди не проводилась. Проте клопотання містить посилання на висновок судової психіатричної експертизи проведеної у іншому кримінальному провадженні №0000031 внесеного до ЄРДР 31.01.2019 р., відносно ОСОБА_8 .
Прокурор в судовому засіданні колегії суддів повідомив, що кримінальні провадження за №0000091 від 03.03.2016 року та №0000031 від 31.01.2019 р. В одне кримінальне провадження не об`єднувалися.
На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 2. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ст. 4, ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчинені суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України прокурору Черкаської області як такі, що не відповідають вимогам КПК України, оскільки обвинувальний акт та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру розглядаються в одному кримінальному провадженні в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 19.08.2020, якою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. ч. 2. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ст. 4, ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366 КК України та клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчинені суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України повернуто прокурору Черкаської області як такі, що не відповідають вимогам КПК України залишити без зміни.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4