Справа № 489/3951/17
Номер провадження 1-в/489/116/20
УХВАЛА
Іменем України
28 грудня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , представника органу з питань пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання в. о. начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

встановив
В. о. начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_5 звернувся до суду з вищевказаним поданням, яке обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 850 гривень. Вирок набрав законної сили 27.07.2018, у зв`язку з чим його було звернуто до виконання до Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації". Станом на 07.08.2020 уповноважений орган з питань пробації не отримував від засудженого ОСОБА_6 документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду впродовж одного місяця з дня набрання вироком чинності уповноважений орган з питань пробації від ОСОБА_6 не отримав.

Представник Центрального РВ філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській області подання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження та оцінивши надані докази у сукупності, приходить до такого висновку.

Згідно зі ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Кримінальний кодекс України передбачає, зокрема, такі види звільнення від покарання та його відбування як за хворобою (ст.84) і у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (ст.80).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Для звільнення особи від відбування покарання зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку обов`язковими умовами крім спливу вказаного строку є: (1) закінчення зазначених у ч.1, 3 ст. 80 КК України строків; (2) не вчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; (3) не ухилення засудженого від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Вирок набрав законної сили 27.07.2018, у зв`язку з чим його було звернуто до виконання до Центрального РВ філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській області. Але, до теперішнього часу покарання засудженим ОСОБА_6 не виконано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на час розгляду подання, закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018, а факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду та не надано належних доказів, що засуджений ухилявся від відбування покарання суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

постановив
Подання в. о. начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2018 у кримінальному провадженні № 1-кп/489/165/18 (справа № 489/3951/17), у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1