Провадження № 11-кп/4820/531/20
Справа № 675/2238/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2ст.121КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого за ч. 2 ст.121 КК України ОСОБА_7 , на вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.06.2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, раніше неодноразово судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Початок строку відбування покарання рахується з 16 червня 2020 року, зараховано, в цей строк, період його затримання та перебування під вартою з 15 травня 2019 року по 15 червня 2020 року, включно, з розрахунку день за день.
Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.
Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2019 року арешт, на зазначені в ній речі, скасовано.
Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, ОСОБА_7 , в період часу з 23 год. 30 хв. 14 травня 2019 року по 00 год. 00 хв. 15 травня 2019 роу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс своїй співмешканці ОСОБА_9 численні удари руками в область голови і тулуба, чим заподіяв, останній, тілесні ушкодження, які за своїм характером мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; а також заподіяв тілесні ушкодження у вигляді крововиливів, які за своїм характером мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Внаслідок отримання зазначених тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 померла, через короткий проміжок часу, від закритої черепно-мозкової травми у вигляді множинних субарахноїдальних крововиливів обох півкуль головного мозку.
Вищевказаними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.
Захисник ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просить вирок, в частині призначення покарання, скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.
Вважає призначене покарання судом першої інстанції занадто суворим, при тих обставинах, що ОСОБА_7 , у судовому засіданні, неодноразово та щиро просив вибачення у матері померлої ОСОБА_9 потерпілої ОСОБА_10 , а також те, що, після виявлення смерті ОСОБА_9 , він не став приховувати сліди злочину й переховуватися, а відразу повідомив про подію свою доньку, поліцію.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України, в апеляційній скарзі, не оспорюється, а тому вирок суду, в цій частині, в апеляційному порядку не переглядається. Колегія суддів враховує фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного йому покарання вимогам закону внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження і є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у виді позбавлення волі строком на 9 років, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, особу винного, визнання ним вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, який не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі реально, після відбуття покарання за останнім вироком, звільнився 23.08.2018 року, має не зняту та не погашену судимість, Поляхівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області, на території якої проживає без реєстрації місця проживання, характеризується негативно, обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на його суспільну небезпечність.
Таким чином, місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. та не встановив підстав для більш м`якого покарання.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Посилання апелянта на щире каяття та активне сприяння злочину, а також обставини, що після скоєння злочину, ОСОБА_7 самостійно повідомив родичів та поліцію, не є підставою для зміни вироку та призначення йому більш м`якого покарання, оскільки при призначенні покарання ці обставини судом першої інстанції частково були враховані та не є визначальними.

До такого висновку колегія суддів приходить з огляду на те, що

ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, після відбуття покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку і схильність до вчинення злочинів, та що призначене покарання є співрозмірним з наслідками, що настали смертю людини.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.06.2020 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст.121 КК України ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4