Справа № 545/2754/20
Провадження № 1-в/545/586/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2020 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника колонії ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відео конференції заяву

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія АР Крим , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював ,

Засудженого 15.06.2012 року вироком Євпаторійського міського суду АР Крим за ч. 3 ст. 153 КК України до 10 років позбавлення волі,

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 02.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 19.01.2012 року по 21.08.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку 19.01.2012 року, кінець строку 17.06.2021 року,

Про умовно-дострокове звільнення ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув 3/4 строку покарання і довів своє виправлення.

Засуджений та представник колонії в судовому засіданні заяву підтримали та прохали її задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_5 засуджений вироком Євпаторійського міського суду АР Крим від 15.06.2012 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину - за ч. 3 ст. 153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього .

Встановлено, що засудженим відбуто 3/4 строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджений мав 8 заохочень та 9 стягнень.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_5 від 20.02.2014 року, від 10.06.2016 року, від 21.08.2017 року останній характеризується посередньо, в Білозерській ВК № 105 характеризувався негативно, самостійно не виконує роботи із самообслуговування, не має достатнього рівня необхідних навичок, не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи ( а.о.с. 62,87, 125 ).

Згідно характеристики від 27.02.2018 року засуджений характеризується негативно, не дотримується норм , які визначають порядок, умови відбування покарання, самостійно не виконує роботи з самообслуговування, на шлях виправлення не став. ( а.о.с.153).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Божковської виправної колонії від 27.02.2018 р. № 4, згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення (а. о/с 156,159).

Згідно останньої за часом характеристики на засудженого ОСОБА_5 , направленої до суду після подачі засудженим заяви про умовно-дострокове звільнення, а саме 16.11.2020 року, останній характеризується позитивно.

Згідно психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній агресивний, має незадовільне відношення до соціальних норм, конфліктний, не здатний змінювати свою поведінку у відповідності із ситуаціями, що змінюються ( а.о.с. 114 ).

Як вбачається з довідки про присвоєння робітничої кваліфікації, за час перебування в ДУ « Божковська виправна колонія № 16 » ОСОБА_5 в навчальному центрі здобув професію електрозварника ручного зварювання, середній бал в навчанні шість, що свідчить про неналежне ставлення останнього до навчання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Досліджені характеристики на засудженого ОСОБА_5 свідчать про позитивні зміни, які сталися у його поведінці та вказують на те, що останній тільки стає на шлях виправлення, остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Питання про місце проживання після звільнення засудженого не вирішене. Відмовляючи в задоволенні заяви, суд враховує особу засудженого, тяжкість скоєного злочину, дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, в тому числі, і за останній час, який безпосередньо передує розгляду клопотання, виходить з того, що єдиною та достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою у процесі відбування покарання.

Таким чином, встановлені судом обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_5 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

На підставі ст. 107 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1