КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, є громадянином України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

за участю прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 35 днів, тобто, до 07 жовтня 2020 року включно.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя оцінюючи в сукупності обставини, які передбачають застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких можливе продовження строку тримання під вартою, вказав, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а з урахуванням виняткової складності кримінального провадження та великим обсягом процесуальних слідчих дій завершити досудове розслідування у вказаний строк неможливо, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню, як обґрунтоване.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 , не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на рішення Європейського суду з прав людини «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенції, тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.
На думку апелянта, в даному випадку доцільним є застосування більш м`якого запобіжного заходу, адже ОСОБА_6 не мав і не має намірів переховуватись від слідства та суду, або якось впливати на учасників процесу, або заважати судовому процесу щодо встановлення обставин справи, і інше стороною обвинувачення не доведено.
Як стверджує захисник, в своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий поверхнево, без жодних документально підтверджених фактів зазначив про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, вказує, що заочне повідомлення про підозру та оголошення ОСОБА_6 у розшук відбувалось із порушенням вимог Кримінального процесуального законодавства, оскільки слідчим не виконані відповідні вимоги КПК України, які регламентують порядок повідомлення про підозру та оголошення особи в розшук. ОСОБА_6 слідчим не викликався відповідно до вимог ст.ст.133,135-138 КПК України. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто отримав лише 05 серпня 2020 року, коли добровільно прибув до слідчого. Ніяких дій щодо ухилення від явки до слідчого ОСОБА_6 не вчиняв та ніхто із відповідних працівників органу поліції його не розшукував, оскільки ОСОБА_6 проживав за місцем свого постійного мешкання.
Сторона захисту посилається і на те, що підозрюваний ОСОБА_6 частково визнав свою вину, а саме у ненавмисному завданні тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України, про що дав відповідні показання слідчому та зазначив про інші обставини, які не враховані ні слідчим, ні прокурором, а саме - про щире каяття у скоєному та матеріальну допомогу потерпілому на лікування і проведення операції.
Крім цього, як завчає захисник, слідчим суддею не було взято до уваги практику Європейського Суду з прав людини, зокрема припис, що: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 Рішення ЄС від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»; Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (п.29 рішення ЄС від 11.10.2010 року у справі «Хайредінова проти України».

Заслухавши доповідь судді щодо змісту ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, упровадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003282 від 04 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
05 червня 2020 року в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 10 червня 2020 року ОСОБА_6 оголошено в розшук.
15 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу у судове засідання для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 30 червня 2020 року зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003282.
05 серпня 2020 року о 15 год. 04 хв. ОСОБА_6 фактично затримано на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 червня 2020 року.
Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 05 серпня 2020 року відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003282.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року до підозрюваного за ст. 121 ч. 1 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 вересня 2020 року.

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003282 до трьох місяців, а саме - до 07 жовтня 2020 року.
28 серпня 2020 року слідчий СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року, вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на 35 днів, тобто, до 07 жовтня 2020 року включно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Також, слідчий суддя суду першої інстанції ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання. Зокрема, необхідно провести одночасний допит між потерпілим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_12 ; провести амбулаторну комісійну судову психолого-психіатричну експертизу та отримати відповідний висновок; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
За викладених обставин вбачається, що на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, із якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя врахував тяжкість злочину, обставини його вчинення, дані про особу підозрюваного, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворими запобіжними заходами запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи (рішення у справі "Мюллер проти Франції" п.п.35-45), а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Посилання захисника на відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КПК України, та наявність у діях ОСОБА_6 складу злочину передбаченого ст. 128 КК України, підлягають окремій перевірці під час розгляду справи по суті, та на даному етапі не є визначеною законом підставою для скасування ухвали слідчого про продовження строку тримання під вартою.
Твердження апелянта про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді.

Слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. При цьому місцевий суд не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства").

Доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення вимог КПК України під час оголошення ОСОБА_6 у розшук та повідомлення йому про підозру, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи.

Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Отже, істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з дотриманням в цілому вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що не тягнуть за собою скасування судового рішення, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 35 днів, тобто, до 07 жовтня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5068/2020
Єдиний унікальний номер 752/11297/20
Категорія: ст. 199 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1