УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Темнівська виправна колонія (№100)» заяву ОСОБА_7 , 1980 р.н., про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року, -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 року мотивуючи помилковістю зазначення у вироку суду посилання на ОСОБА_8 , замість допитаного у якості свідка Прокурора-криміналіста прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 , а також помилковість висновку суду відносно підтвердження показань свідка ОСОБА_10 стосовно вилучення речей та предметів у м. Слов`янськ свідком ОСОБА_9 , який не підтвердив, а навпаки спростував його показання та вказав на порушення Закону при здійсненні такого вилучення, яке не може рахуватися належним доказом винуватості засудженого. Вказані факти, на думку заявника, підтверджуються ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.08.2019 року (справа №554/7627/19 н/п 1-кс/554/12559/19), якою зобов`язано ТУ ДБР у м. Полтаві внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладене у заяві ОСОБА_7 від 16.07.2019 про вчинення ймовірних неправомірних дій працівником прокуратури, які виразились у службовій халатності у вигляді можливого неналежного оформлення вилученого майна в ході виконання процесуальних дій, та копією відповідно витягу з ЄРДР за №0000832 на виконання вказаної ухвали суду. Вказує, що проведений ним аналіз показань свідків по вказаному кримінальному провадженню, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 містять ряд суттєвих протиріч, які не узгоджуються між собою, що викликає сумніви в їх достовірності та істинності. Зазначає, що перегляд вироку необхідний для усунення неправильності в ході судового розгляду та помилкових висновків суду.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року відкрито кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, призначено судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.08.2020 року задоволено самовідвід, заявлений суддею ОСОБА_17 щодо розгляду заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву засудженого ОСОБА_7 розподілено в провадження колегії суддів у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Дорученням регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях від 06.08.2020 року за зверненням засудженої особи ОСОБА_7 призначено адвоката ОСОБА_6 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2020 року постановлено проводити засідання в режимі відеоконференції між Київським районним судом м. Харкова та Державною установою «Темнівська виправна колонія (№100)» за участю засудженого ОСОБА_7 .
В судовому засідання засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 підтримали доводи, викладені в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами, просили заяву задовольнити, вирок Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 року скасувати та ухвалити новий вирок за результатами судового розгляду.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_7 , просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 року за необґрунтованістю та безпідставністю.
Колегія суддів, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.
06.07.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року відносно ОСОБА_7 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 року заяву ОСОБА_7 розподілено в провадження колегії суддів.
Вироком Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2003 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за п.п. 1,2,4,6,9,13 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України та призначено йому покарання: за п.п. 1,2,4,6,9,13 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 4 ст. 187 КК України - 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 194 КК України - 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно покарання ОСОБА_7 призначити у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 13.12.2001 року, тобто з моменту фактичного затримання, взяття під варту та із зарахуванням попереднього ув`язнення.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнається, зокрема, штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
З урахуванням вищенаведеного, суд розцінює заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як таку, що не містить обставин, передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України, яку у розумінні ст. 459 КПК України може бути визнаною нововиявленою, тобто такою, яка не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, доводи, що містяться у заяві ОСОБА_7 фактично зводяться до скасування вироку суду з метою досягти нового слухання справи з призначенням менш суворого покарання.
Посилання засудженого ОСОБА_7 на ухвали Октябрського районного суду м. Полтави, Червонозаводського районного суду м. Харкова та інших судів про зобов`язання уповноважених осіб про внесення відомостей за заявою ОСОБА_7 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не можуть свідчити про ново виявлені обставини, оскільки відсутні відомості про ухвалення з цього приводу судових вироків, що набрали законної сили у відповідності до ч.4 статті 459 КПК України. Крім того, слід зазначити, що обставини, на які засуджений вказує у своїй заяві щодо порушення апеляційним судом Харківської області при ухваленні вироку від 31.03.2003 року відносно ОСОБА_7 принципу безпосередності дослідження доказів, не є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу. Тобто, це так звана ревізійна стадія, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Суд звертає увагу, що стадія перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами має свої особливості та спеціальні завдання, якими є перевірка законності та обґрунтованості судових рішень, які набрали законної сили, а не розгляд обвинувачення по суті.
Посилання засудженого ОСОБА_7 на недослідження судом вилучених речових доказів та на не допитаних певних осіб, не витребування та не дослідження документи, речових та інших доказів, не перевірки показів підсудного, свідків, потерпілої, не досліджуванні у розумінні співставлення та достатності для обґрунтування та винесення вироку; неповного проведення досудового слідства, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі обставини були предметом розгляду та дослідження під час розгляду справи судом, яким було надано належну правову оцінку.
Позиція колегії суддів суду в даному випадку узгоджується з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннями Європейського Суду з прав людини у справі «Салов проти України» (06.09.2005), де ЄСПЛ вказав, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду, а також у справі «Пономарьов проти України» (03.04.2008, п.40) в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Таким чином, оскільки у своїх заявах про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засудженим ОСОБА_7 не висвітлені обставини, що могли вплинути на судове рішення, які не були відомі та не могли бути відомі суду та заявнику під час судового розгляду, а також підстави, за яких особа, яка звертається, не могла про них повідомити суд під час судового розгляду, не наведено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують факт наявності нововиявлених обставин, у розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, тому вказану заяву суд знаходить необґрунтованою, яку слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 372 459, 464, 466, 467 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_7 , 1980 р.н., про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2003 року - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення, обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий - суддя ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_3

ОСОБА_2