Справа № 592/6264/20
Провадження № 1-кп/592/577/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 0001121, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-20.04.2012 Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 190 ч.2, 198, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці;
-25.11.2013 Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців;
-27.12.2013 Ленінським районним судом м. Полтави за ст. ст. 198, 70 ч.4 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;
-06.08.2014 Ленінським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-20.08.2014 Октябрським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-15.09.2014 Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 190 ч. 2, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців;
-23.06.2016 року Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-17.11.2016 Київським районним судом м. Полтави за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч.4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
-20.01.2017 Київським районним судом м. Полтави за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
-12.06.2020 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
Близько 13-ї год. 01.04.2020 ОСОБА_3 біля магазину «Продукти» за адресою: м. Суми, вул. Тополянська, 28, побачив велосипед «SPECIALIZED», який його власник ОСОБА_5 залишив без нагляду. У цей час у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на заволодіння цим велосипедом.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_3 , діючи таємно, повторно, з прямим умислом, з метою особистого збагачення за рахунок потерпілого, з корисливою метою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав велосипед «SPECIALIZED», належний ОСОБА_5 .
Згідно висновку судової товарознавчої експертизи потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальних збитків у сумі 35 000 грн.
У подальшому ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік на велосипеді, який у подальшому здав до ломбарду.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України свою вину за фактичних обставин, установлених під час досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті визнав повністю.
Суду пояснив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, більше нічого додавати не потрібно, викрав велосипед у людини. З датою, місцем, часом вчинення злочину, розміром встановленої експертним висновком матеріальної шкоди згодний, яка відшкодована шляхом повернення велосипеда. У вчиненому щиро кається, жалкував, що вчинив крадіжку.

Враховуючи, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та його протиправні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена повторно».
Мотиви призначення покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині за ч. 2. ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має молодий вік - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості, на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, працездатний, має постійне місце проживання, в судовому засіданні надавав послідовні правдиві показання, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, цивільний позов заявлений не був.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, конкретні обставини вчинення злочину, розмір викраденого майна, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до переконання про можливість призначити покарання у межах санкції статті 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у статті 72 цього Кодексу.
Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2020 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Строк відбування покарання за даним вироком рахується з 05.06.2020, тобто з моменту обрання йому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Злочин за даним вироком ОСОБА_3 вчинив 01.04.2020 - до постановлення попереднього вироку, тому покарання в даному випадку повинно призначатись за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2020.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
З огляду на конкретні обставини кримінального провадження вчинення злочину та особу обвинуваченого суд вважає, що саме таке покарання необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішення цивільного позову.
Цивільний позов не заявлено.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження
За твердженням прокурора речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи необхідно стягнути з ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і в судовому засіданні клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно нього запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має жодних підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2020, остаточно призначити до відбування ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбуття покарання за даним вироком ОСОБА_3 рахувати з 23.07.2020 (з дня ухвалення вироку).
У строк покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 12.06.2020 у період з 05.06.2020 по 22.07.2020 включно за правилами, передбаченими у статті 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати за залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи на суму - 471 (чотириста сімдесят одна) грн. 03 коп.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1