Справа № 555/708/17
Номер провадження 1-кп/555/6/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" січня 2021 р. м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 10 березня 2016 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зірне, Березнівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, розлученого, фізична особа підприємець, з вищою освітою, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, державних нагород та пільг не має, не депутата, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України,-
- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників обвинуваченого, адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
05.04.2017 року до провадження Березнівського районного суду Рівненської області надійшло кримінальне провадження № 0000102 від 10 березня 2016 року по обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України. При цьому ОСОБА_3 заперечив свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте бажає, щоб суд задовольнив його клопотання, підтвердив, що йому зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , вказуючи, що дійсно на даний час строки давності, визначені ст.49 КК України, минули, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження.
Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_7 заперечила щодо закриття кримінального провадження, вказуючи що у випадку задоволення клопотання обвинувачений не буде покараний за вчинене діяння, а потерпіла, не отримає відшкодування заподіяної їй шкоди. Крім того, просила оголосити перерву у судовому засіданні для можливості доознайомитися з матеріалами справи.
Відповідно до ордеру від 07.10.2020 року, адвокат ОСОБА_7 здійснює представництво інтересів потерпілої ОСОБА_8 . Представник потерпілої неодноразово ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження, що підтверджується підписами про ознайомлення від 27.10.2020 року, 13.01.2021 року, тобто у останньої було достатньо часу, щоб підготуватися до справи. Наведене вище свідчить про умисне зволікання представником із ознайомленням з матеріалами до яких надано доступ, а також неналежної реалізації свого права.
Відповідно до ч. 2 ст. 317 КПК України, після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.
Отож, клопотання представника потерпілої, адвоката ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи, доознайомлення з матеріалами не підлягає задоволенню через відсутність порушеного права, оскільки стороні кримінального провадження надавався достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їй було надано доступ, без обмеження часу.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України. При цьому особа заперечила свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, проте бажає, щоб суд задовольнив клопотання, підтвердив, що йому зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що, у даному випадку.
Захисники обвинуваченого, адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали клопотання, вказали, що в діях їх клієнета відсутній склад злочину передбачений ч. 1 ст. 270 КК України.
Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 07 березня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.270 КК України, що є злочином невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі (відповідно до положень ст.12 КК України в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінальнихправопорушень).
Частина перша статті 49 КК України (в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінальних правопорушень) визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
Аналіз вищевказаних правових норм дозволяє дійти до висновку, що матеріально-правовими підставами для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України), а процесуально-правовими - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Визнання ж обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.
Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинувачених, а тому невизнання ними вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.03.2020р., у справі №730/67/16-к., провадження №51-6463км19.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що:
-- обвинуваченому інкримінується вчинення кримінального правопорушення 07 березня 2016 року, а отже станом на час заявлення обвинуваченим клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, минули строки, що визначені ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінальних правопорушень);
-- будь-яких доказів про те, що строк давності, встановлений ст.49 КК України, будь-яким чином призупинявся або переривався, суду представлено не було;
-- обвинувачений ОСОБА_3 висловили свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.
З урахуванням наведених обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду, оскільки згідно ст.129 КПК України, суд може задовольнити позов або відмовити в ньому лише при ухваленні обвинувального вироку або постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Питання розподілу процесуальних витрат за проведення експертизи по справі судом не вирішується, оскільки ч. 2 ст. 124 КПК України передбачено стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку, а витрати за залучення стороною обвинувачення експертів в порядку визначеному ч. 2 ст. 122 КПК України здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною Захисту).
Відповідно до ч. 1 статті 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Згідно положень п. 13 ч. 1 статті 368, п. п. 1, 2 ч. 4 статті 374 КПК України питання щодо процесуальних витрат вирішується судом при ухваленні вироку.
Кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, яку було звільнено від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з практики Верховного суду (ухвала Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28.10.2019р. у справі №281/264/19, ухвала Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 25.06.2018р. у справі №758/2420/17), суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати на державу.
Відповідно до положень ч.4ст. 174 КПК України суд вирішує питання про скасування арешту майна.
Арешт на нежитлову будівлю, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 , загальною площею 369,3 кв.м, в межах суми позовних вимог 674 847 (шістсот сімдесят чотири тисяч вісімсот сорок сім) грн. 65 коп, який був накладений ухвалою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 25.05.2017 року необхідно скасувати.
Арешт на тимчасово вилучене майно, 374 позиції найменування товару, речей та торговельного обладнання - речові докази у кримінальному провадженні №0000102 (ЄРДР від 10.03.2016) за ч. 1 ст. 270 КК України, які були вилучені згідно протоколу огляду речей від 05.07.2019 року, що був накладений ухвалою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2019 року, необхідно скасувати та повернути за належністю власнику ОСОБА_8 .
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.4, 12, 49 КК України, ст.ст. 129, 284, 285, 288, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 270 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 10 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч.1 ст.270 КК України - закрити.
Арешт на нежитлову будівлю, магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_3 , загальною площею 369,3 кв.м, в межах суми позовних вимог 674 847 (шістсот сімдесят чотири тисяч вісімсот сорок сім) грн. 65 коп, який був накладений ухвалою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 25.05.2017 року, після набрання цією ухвалою суду законної сили - скасувати.
Арешт на тимчасово вилучене майно, 374 позиції найменування товару, речей та торговельного обладнання - речові докази у кримінальному провадженні №0000102 (ЄРДР від 10.03.2016) за ч. 1 ст. 270 КК України, які були вилучені згідно протоколу огляду речей від 05.07.2019 року, що був накладений ухвалою судді Березнівського районного суду Рівненської області від 11.09.2019 року, після набрання цією ухвалою законної сили - скасувати та повернути за належністю власнику ОСОБА_8 .
Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Роз`яснити потерпілій її право на звернення із позовною заявою до суду, згідно з ч. 7 ст.128 КПК України потерпілий має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати на залучення експерта віднести за рахунок держави.
Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті в справі № 555/708/17, 1-кп/555/6/21.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом семи днів.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали виготовлений 16.01.2021 року о 15:30 хв.

Суддя ОСОБА_1