У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання директора ДЧ «Маккенлі» ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001088 від 31.10.2014 року, про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
Директор ДЧ «Маккенлі» ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, в рамках кримінального провадження №0001088 від 31.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4,5 ст. 191, ст. 356, ч.1 ст. 367 КК України, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :02:002:1143 загальною площею 22.1978 га за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с/рада Фонтанка, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 27 із забороною використання, розпорядження та відчуження.
31.10.2017 року слідчим СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № № №0001088 від 31.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4,5 ст. 191, ст. 356, ч.1 ст. 367 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
З урахуванням вище викладеного, власник майна просить скасувати арешт.
До судового засідання власника майна не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, та його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Розглянувши клопотання, та заяву власника майна, та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
В провадженні СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходиться досудове розслідування кримінального провадження № №0001088 від 31.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4,5 ст. 191, ст. 356, ч.1 ст. 367 КК України.
15.06.2017 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про накладання арешту на земельну ділянку кадастровий номер: :02:002:1143 загальною площею 22.1978 га за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с/рада Фонтанка, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 27 із забороною використання, розпорядження та відчуження.
Під час судового засідання, слідчим суддею також встановлено, що 31.10.2017 року слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001088 від 31.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4,5 ст. 191, ст. 356, ч.1 ст. 367 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Власником вище вказаної земельної ділянки на праві комунальної власності Фонтанській сільській раді ,ордером якої є ДЧ «Маккенлі» ( , 65012, м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 2, оф. 315.
Так, відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що справді, за вказаних у клопотанні обставин подальше обмеження права власності ДЧ «Маккенлі» є порушенням вимог діючого законодавства, оскільки кримінальне провадження №0001088 від 31.10.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4,5 ст. 191, ст. 356, ч.1 ст. 367 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а тому клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання директора ДЧ «Маккенлі» ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001088 від 31.10.2014 року, про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2017 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :02:002:1143 загальною площею 22.1978 га за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с/рада Фонтанка, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 27 із забороною використання, розпорядження та відчуження.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1
11.08.2020