ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3726/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про забезпечення дотримання прав підозрюваного, шляхом переведення підозрюваного з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», доручення Державному бюро розслідувань проведення перевірки, застосування заходів безпеки, в порядку ст.206 КПК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
02.11.2020 захисник підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням (заявою) в порядку ст. 206 КПК України.
Послався на те, що відповідно до ухвал слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва, незаконно підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний ОСОБА_3 має утримуватися під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», натомість останній вже тривалий час утримується в ІТТ ГУНП в м. Києві, тобто у місці, непристосованому для тримання осіб під вартою. Утримання підозрюваного в ІТТ ГУНП в м. Києві захисник розцінює як катування і нелюдське поводження та просить перевести ОСОБА_3 для подальшого тримання під вартою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор»; доручити Державному бюро розслідувань (далі ДБР) провести перевірку факту незаконного тримання під вартою ОСОБА_3 у непризначеній для цього установі; застосувати до ОСОБА_3 заходи безпеки у відповідності до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».
Адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду клопотання був повідомлений завчасно та належним чином, жодних заяв, додаткових пояснень з приводу поданого клопотання, до суду не надходило.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність
Враховуючи, що скарги в порядку ст.206 КПК України розглядаються негайно, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність адвоката ОСОБА_2 та слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України.
Вивчивши матеріали клопотання (заяви) та долучені до нього документи, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимог статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.
За результатами вивчення скарги ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання його під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Зі змісту клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, у клопотанні захисника не заперечується факт утримання ОСОБА_3 під вартою на підставі рішення компетентного суду, в порядку КПК України.
Так, згідно відповіді на запит суду, наданої ІТТ ГУНП у м. Києві № 2911/125/32/01-2020 від 02.11.2020, ОСОБА_3 утримується в ІТТ ГУНП у м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2020 та постанови старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування заходів безпеки.
Слідчим суддею з повним доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень було оглянуто ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.10.2020 (справа № 757/42670/20-к) та встановлено, що слідчим суддею було задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні № 0000178 від 27.02.2020 до 11.11.2020 включно.
Отже, наведене дає підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі вмотивованих рішень суду про обрання запобіжного заходу, продовження строку тримання під вартою, тобто не є особою, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили чи не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Так, відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Згідно ч.2 ст.3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.
Отже, в ході судового розгляду прокурором обґрунтовано необхідність утримання ОСОБА_3 в Ізоляторі тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві у зв?язку із застосуванням відносно нього заходів безпеки постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 від 09.10.2020.
Крім того, слідчий суддя наголошує на тому, що в даному випадку не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки таке питання має вирішуватись слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст.303 КПК України.
Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
Розгляд питання застосування заходів безпеки в порядку ст. 206 КПК не входить до компетенції слідчого судді.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про забезпечення дотримання прав підозрюваного, шляхом його переведення з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», доручення ДБР провести перевірку факту незаконного тримання останнього у непризначеній для цього установі.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчої судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 01.09.2020 заяву підозрюваного ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про застосування до нього насильства під час утримання в місцях попереднього ув`язнення, а також щодо ненадання йому необхідної медичної допомоги за станом його здоров`я за місцем попереднього ув`язнення, направлено до органу досудового розслідування - Офісу Генерального прокурора - прокурорам у кримінальному провадженні № 0000178 від 27.02.2020 та доручено провести дослідження фактів, викладених у заяві, а також з метою забезпечення невідкладного судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_9 з метою перевірки його доводів щодо ненадання йому необхідної медичної допомоги за станом його здоров`я за місцем попереднього ув`язнення.
Як вказував прокурор в судовому засіданні відомості за заявою підозрюваного ОСОБА_3 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, враховуючи, що в поданому клопотанні захисник ОСОБА_2 посилається на тортури та катування, які застосовуються до підозрюваного в місці тримання його під вартою, слідчий суддя на підставі ч. 6 ст. 206 КПК України вважає за необхідне доручити керівництву Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 11, 26, 206, 369-372, 582 КПК України, ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 1, 3, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 про забезпечення дотримання прав підозрюваного, шляхом переведення підозрюваного з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», доручення Державному бюро розслідувань проведення перевірки, застосування заходів безпеки, в порядку ст.206 КПК України залишити без задоволення.
Роз?яснити підозрюваному ОСОБА_3 право на оскарження постанови слідчого про застосування заходів безпеки на підставі п.6 ч.1 ст. 303 КПК України.
Доручити керівництву Ізолятора тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1