Справа № 487/4723/20
Провадження № 1-кп/487/703/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження №0000038 за обвинувченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мічуріно Тюлькубаського району Чимкентської області Казахстан, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальнмх правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 і ч. 2 ст. 310 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, за місцем свого мешкання (на городі), незаконно почав вирощувати рослину зеленого кольору, зовні схожу на рослину роду конопель, в кількості більше п`ятдесяти кущів, до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу.

11.07.2020 поліцейськими Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, з 06:57 годин до 08:40 годин, на підставі ухвали слідчого судді, був проведений санкціонований обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому фактично проживає ОСОБА_3 .

Під час обшуку території вказаного домоволодіння на городі було виявлено та вилучено речовину зеленого кольору рослинного походження, зовні схожі на рослину роду конопель в кількості 116 ( сто шістнадцать) кущів, які ОСОБА_3 вирощував за вищевказаною адресою.

Крім того, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту, порушуючи Закон України №60/95-ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», почав незаконно зберігати наркотичну речовину за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту вилучення співробітниками правоохороного органу, а саме канабіс загальною масою не менше 2391,654 г.

Згідно висновку експерта №1446 від 17.07.2020, рослини, що надані на експертизу, є рослинами роду коноплі і відносяться до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промисливих цілей, на експертизу надано 116 рослин роду коноплі.

Згідно висновку експерта №1444 від 17.07.2020, надана на експертизу речовина рослинного походження «яка знаходиться в мішкоподібному пакеті білого кольору, на якому наклеєно бирку з відповідним написом, вилучені в ході обшуку від 11.07.2020», має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, а саме: центральні стебла, гілки, листя та верхівки (суцвіття): відділений об`єкт верхівки (суцвіття) та листя, мистить у своєму складі тетрагідроканабіол та є особливо небезпечним наркотчиним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масса канабісу у перерахунку на суху речовину становить 300,93 г.

Надані на експертизу речовини рослинного проходження, «які знаходяться в картонній коробці, яка запакована до поліетиленового пакету чорного кольору, на якому міститься відповідна бирка, вилучено в ході обшуку від 11.07.2020», є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна масса канабісу (в картонній коробці) у перерахунку на висушену речовину становить 2032,115 г.

Надана на експертизу речовина рослинного походження, «яка знаходиться в сейф-пакеті експертної служби №ЕХР0332628, вилучена в ході обшуку від 11.07.2020», є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса канабісу (сейф-пакет №ЕХР0332628) у перерахунку на висушену речовину становить 58,6 г.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 309 КК України, тобто незаконне зберігання наркотичних засобів у великих розмірах, без мети збуту та ч.2 ст. 310 КК України, тобто незаконнн вирощування конопель у кількості від п`ятдесяти і більше рослин, а саме 116 (сто шістнадцять) кущів.

31.08.2020 в даному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , який на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000038 і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінальних правопорушень, за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та за ч.2 ст. 310 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупність злочинів, остаточно визначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначено покарання, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 309 і ч.2 ст. 310 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжких злочинів (ч.2 ст. 309 КК) і тяжких злочинів (ч.2 ст. 310 КК), якими заподіяно шкоду державним інтересам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачеих ч. 2 ст. 309 і ч. 2 ст. 310 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання: за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 310 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно ч.3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.

Таким чином, з урахуванням визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів в повному обсязі, щирого каяття, активного сприяння у розслідуванні вчинених кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступені тяжкості вчинених ОСОБА_3 злочинів, конкретних обставин їх вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, який раніше не судимий, на обліку МОПЛ №1 і ОНД не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, не працює, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України витрати за проведення експертиз у розмірі 2615,20 грн. підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду при визнання винуватості від 31.08.2020, укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000038 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 і ч.2 ст. 310 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 309 і ч.2 ст. 310 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 309 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі,

за ч.2 ст. 310 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупність злочинів, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: прозорий полімерний пакет з об`єктами дослідження та їх первинними трьома упакуваннями, опечатаний мішковою індикаторною пластиковою пломбою № L.8737626 CONTROL , який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2615,20 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1