ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2404/20 Справа № 205/2274/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 09 січня 2020 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 1 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 , 08 січня 2020 року, близько 15 години 30 хвилин, перебував в приміщенні кафе «Золота осінь», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська 40Н, де розпивав алкогольні напої з потерпілою ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_6 , в той же день та час, знаходячись у зазначеному вище місці, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, із корисливих міркувань, викрав майно ОСОБА_9 : жіночу сумку червоно-чорного кольору, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 60 грн., три банківські картки АТ КБ «Приватбанк», медична картка на ім`я потерпілої, ключі від квартири та смартфон «Samsung SM-A105FZBGSEK», вартістю 2932 грн.52 коп., після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2992 грн.52 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_6 , в той же день, тобто 08 січня 2020 року, близько 17 години, перебував біля зруйнованої будівлі за адресою: м.Дніпро, пров.Червонокалинський 13/2, відкривши раніше викрадену сумку потерпілої, побачив в ній три банківські карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які належать ОСОБА_9 та є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку, після чого, реалізуючи раптовий умисел на викрадення офіційного документу, діючи із корисливих мотивів, залишив їх при собі та направився по пров.Червонокалинському, в м.Дніпро, таким чином викрав офіційні документи.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключити з вироку рішення суду про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначене судом покарання за це кримінальне правопорушення й за сукупністю кримінальних правопорушень. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на незаконність рішення суду в частині визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Так, прокурор вказує, що суд, в порушення вимог закону, належним чином не врахував, що умисел обвинуваченого був спрямований на заволодіння чужим майном - жіночою сумкою, а не офіційними документами - пластиковими картками ПАТ КБ «Приватбанк», що свідчить про відсутність у діяї ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а також вказані обставини не оспорюються і в апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого, та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи прокурора, про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Так, у відповідності з вимогами статті 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального процесуального закону.
Серед завдань кримінального провадження, зазначених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.
Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.
Так, відповідно до обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 близько 15-30 годин 08.01.2020, таємно, із корисливих міркувань викрав майно ОСОБА_9 , а саме жіночу сумку червоно-чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 60 гривень, 3 банківські картки ПАТ КБ Приватбанк, медичну картку на ім`я потерпілої, ключ від квартири та смартфон.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, характеризується умисною формою вини, тобто покарання за його вчинення особа повинна нести тільки у разі наявності у неї умислу на викрадення офіційних документів.
Відповідно до правовового висновку Верховного Суду України від 20.06.2011 (провадженні №5-8кс11), при відсутності в особи прямого умислу на незаконне заволодіння документами (офіційними чи іншими важливими особистими документами) у разів викрадення нею чужого майна, зокрема, сумки в якій знаходилися ці документи, вчинене слід кваліфікувати тільки як злочин проти власності.
Разом з цим, суд не взяв до уваги, тих обставин, що обвинувальний акт не містить посилань на наявність у обвинуваченого умислу спрямованого саме на викрадення офіційних документів потерпілої, та у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_6 , пояснив, що після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_9 , скориставшись тим, що потерпіла не бачить, таємно викрав її сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 60 грн., 3 банківські картки, медична картка, ключі від квартири та смартфон.
Отже, суд визнаючи вину обвинуваченого доведеною та кваліфікуючи його дії за ч. 1 ст. 357 КК України, не врахував відсутність у ОСОБА_6 , умислу на викрадення офіційних документів банківських карток, які належать ОСОБА_9 , та відповідно, відсутність в його діях складу цього кримінального правопорушення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, та застосування закону, який не підлягає застосуванню, тому колегія суддів убачає підстави змінити оскаржуване судове рішення.
Разом з цим, керуючись вимогами ч. 2 ст. 404 КПК України, враховуючи те, що Законом України № 2617-VIIІ від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року, до ч. 1 ст. 185 КК України внесено зміни, зокрема, щодо помякшення покарання, у відповідності до ч. 1 ст. 5 КК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому покарання за цей злочин у виді обмеження волі, в межах санкції цієї статті, що не погіршить його процесуальне становище, та буде відповідати тяжкості вчиненного злочину, його особі та сприятиме виправленню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора та вбачає підстави для зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Виключити з вироку рішення суду про визнання винуватості ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а також виключити призначене покарання за це кримінальне правопорушення у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4