справа №176/1363/20
провадження №1-кп/176/238/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, такого, що не має неповнолітніх дітей, непрацюючого, на обліку в центрі зайнятості не перебуваючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, на підставі ухвали Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 10.01.2017 року скасовано іспитовий строк, направлений в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання, 22.03.2019 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2020 року за №0000514,

з участю учасників судового провадження: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводськоїмісцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , судового розпорядника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 23 на вул. Б. Хмельницького в м. Жовті Води, побачив ОСОБА_6 , яка заходила в під`їзд №8 вищевказаного будинку та утримувала у руках власну жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходились гаманець червоного кольору фірми «Моnісе», грошові кошти в сумі 500 гривень, мобільний телефон Honor 7А, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення будь-якого чужого майна, вчинене повторно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи, передбачаючи, що у сумці ОСОБА_6 знаходиться цінне майно, ОСОБА_3 , 27.07.2020 року приблизно о 13 год. 05 хв., прослідував до під`їзду № 8 будинку № 23 на вул. Б. Хмельницького в м. Жовті Води за ОСОБА_6 . В подальшому, приблизно о 13 год. 05 хв., наздогнавши потерпілу на східцях між 1 та. 2 поверхом вказаного під`їзду, підійшов до потерпілої ззаду. Після чого, шляхом ривка, рукою вихватив чорну сумку із правої руки потерпілої ОСОБА_6 , вибіг з під`їзду та побіг у напрямку будинку № 21 на вул. Б. Хмельницького в м. Жовті Води, тобто покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном, а саме: мобільним телефоном Honor 7А, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 2149,00 грн., жіночою сумкою чорного кольору вартістю 280,00 грн., гаманцем червоного кольору фірми «Моnісе», вартістю 200,00 грн., вартість яких встановлена згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3 від 28.07.2020 року на 27.07.2020 року і грошовими коштами в сумі 500 грн., обернувши його на свою користь.
Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3 від 28.07.2020 року на загальну суму 2629,00 грн. та у вигляді викрадених грошових коштів на суму 500 грн., всього на суму 3129,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість визнав повністю, щиро розкаявся. Відповідно до ст.63 Конституції України відмовився давати суду показання. При цьому зазначив, що повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті. Не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення. Просив не досліджувати докази у кримінальному провадженні. Звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Зазначив, що наслідки обмеження апеляційного оскарження вироку суду йому зрозумілі.
Докази вини, здобуті досудовим розслідуванням, обвинувачений визнає повністю і не оспорює їх. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кримінального провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються. Дана позиція обвинуваченого є добровільною. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального правопорушення.
Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, з огляду на те, що обвинувачений в силу вимог ст.63 Конституції України, відмовився давати суду показання, суд обмежився лише дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого «поза розумним сумнівом» у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання характеризується таким чином, що скарг від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило, що підтверджується довідкою - характеристикою, виданої Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога у Комунальному некомерційному підприємстві «Жовтоводська міська лікарня» Жовтоводської міської ради обвинувачений не перебуває. Зазначені обставини підтверджуються медичними довідками.
Згідно повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений ОСОБА_3 на військовому обліку не перебуває.
Згідно повідомлення П`ятихатського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, обвинувачений на обліку у відділі не перебуває.
Відповідно до повідомлення Жовтоводської міської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, обвинувачений ОСОБА_3 за сприянням у працевлаштуванні до центру не звертався, на обліку як безробітній не перебуває.
Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації П`ятихатського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, досудової доповіді від 21.08.2020 року слідує, що уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без позбавлення волі, виконання покарання можливе за умови здійснення цілодобового нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_3 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень в умовах ізоляції від суспільства. У досудовій доповіді зазначено, що згідно інтегрованої бази «Цунамі» ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності протягом 2020 року за вчинення адміністративних правопорушень: 15.01.2020 року за ч.1 ст.178 КУпАП - попередження; 15.01.2020 року за ч.1 ст.175-1 КУпАП попередження; 16.01.2020 року за ч.2 ст.178 КУпАП штраф у розмірі 51 грн.; 16.01.2020 року за ч.2 ст.175-1 КУпАП штраф в розмірі 170 грн.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив кримінальних правопорушень.
Про наявність таких обставин в судовому засіданні зазначив прокурор.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого, його щире каяття, наявність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на певний строк з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає, оскільки обвинувачений маючи непогашену на незняту в установленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний тяжкий злочин. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим є високим.
Підстав для застосування ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом або призначення покарання нижче від найнижчої межі, суд не вбачає, оскільки обвинувачений має лише одну обставину, що пом`якшує йому покарання, проте закон встановлює наявність кількох пом`якшуючих обставин. Окрім того, обвинувачений має обставини, що обтяжують йому покарання, що виключає призначення йому більш м`якого покарання або покарання нижче від найнижчої межі.

Разом з тим, суд вважає можливим призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначення саме такого виду покарання відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Скоппола про Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 зможе ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд, беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни. При цьому, відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст. 194 КПК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту затримання, а саме: з 07 серпня 2020 року. Обвинувачений взятий під варту в залі суду 07.08.2020 року під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілою не заявлено.
При вирішенні питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, відповідно ст. 100 КПК України, суд вважає, що мобільний телефон Honor 7А, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , а також грошові кошти в сумі 320 грн. /купюрами три по сто гривень та одна двадцять гривень: СБ 2743641, ТБ 9139416, МР 9655740, ЮВ 1503703/, які передані потерпілій на зберігання залишити потерпілій ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 /чотири/ роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: з 07 серпня 2020 року, з дня взяття його під варту в залі суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.08.2020 року в порядку ч.5 ст.72 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон Honor 7А, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , а також грошові кошти в сумі 320 грн. /купюрами три по сто гривень та одна двадцять гривень: СБ 2743641, ТБ 9139416, МР 9655740, ЮВ 1503703/, які передані потерпілій на зберігання залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілою не заявлено.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя