Ухвала
19 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 502/1808/18
провадження № 51-2637ск19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26 листопада

2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за

ст. 366-1 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 2750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 46 750 грн, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 1 рік 6 місяців.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 03 вересня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнив частково. Вирок місцевого суду скасував, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрив у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-1 КК.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (даліКПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року і вказує на те, що суд апеляційної інстанцій при ухваленні рішення допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та не погоджується висновками апеляційного суду щодо закриття кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 366-1 КК.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Як встановлено з касаційної скарги, прокурором не висловлена позиція, чи потягли допущені порушення КПК, на які посилається прокурор, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Так, у касаційній скарзі прокурор просить скасувати судове рішення у зв`язку з істотним порушення вимог КПК. Однак, вказуючи в мотивувальній частині касаційної скарги на незаконність виправдання ОСОБА_5 , не вказує чи вважає він, що не застосовано судом закон, який підлягає застосуванню, а саме ст. 366-1 КК, що є однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК.

Оскільки касаційна скарга прокурора не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК та містить протиріччя, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурором має бути підтверджено, що ним не пропущено встановлений ухвалою суду строк при повторному зверненні до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3