Справа № 464/6557/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/69/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2021 задоволено клопотання старшого слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19 УДД УВП у Львівській області.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів з 15.01.2021 по 15.03.2021 включно.
Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у виді 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800 гривень.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_7 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст.202 КПК України.
У випадку внесення застави на відповідний рахунок покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження; не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, які виступають в якості свідків у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Із матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу слідує, що 16.11.2020, ОСОБА_7 , в системі обміну миттєвими повідомленнями «Telegram», використовуючи обліковий запис « ОСОБА_10 » із закріпленим номером мобільного телефону НОМЕР_1 , отримав інформацію із облікового запису @metroopt2 про оплату психотропної речовини амфетамін в кількості 50 грам із зазначенням переказу грошових коштів в електронну валюту «Bitcoin BTC».
В подальшому 18.11.2020 ОСОБА_7 із банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 здійснено перерахування грошових коштів в сумі 100 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2810,67 грн., в електронну валюту «Bitcoin BTC» для подальшого перерахування за психотропну речовину амфетамін невстановленій досудовим розслідуванням особі із псевдонімом @metroopt2.
Цього ж дня, 18.11.2020, отримавши зазначену інформацію в електронному застосунку «Нова Пошта» із обліковим записом « ОСОБА_11 » із зазначенням номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , отримав інформацію про поштове відправлення психотропної речовини амфетамін.
У подальшому, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання психотропних речовин у великих розмірах з метою збуту, задля конспірації своєї діяльності, залучив до вчинення даного злочину ОСОБА_12 , який не був обізнаним із злочинним умислом ОСОБА_7 та із вмістом поштового відправлення, надавши йому свій мобільний телефон марки «HTC U Play», в якому була наявна зазначена вище інформація з метою отримання посилкового відправляння із психотропною речовиною. Погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , 19.11.2020 направився на вулицю Угорську у м. Львові, де у відділенні №3 «Нової Пошти» за експрес-накладною, отримав поштове відправлення з психотропними речовинами. У подальшому, цього ж дня, 19.11.2020, у період часу із 19:30 год. до 20:10 год., під час проведення огляду місця події працівниками поліції неподалік будинку №22, що по вул. Угорська у м. Львові, у ОСОБА_13 виявлено та вилучено поштове відправлення, в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що була упакована в прозорий полімерний пакет із герметизуючою застібкою, в якій виявлено амфетамін, що відноситься до психотропних речовин обіг яких обмежено, масою 8,2931 грам, що є великим розміром.
Не погоджуючись з ухвалою Сихівського районного суду Львівської області від 16.11.2021 захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, обрати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворий, та обраний з порушенням норм КПК України без врахування всіх важливих обставин справи та характеристики підозрюваного.

Звертає увагу, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, слідчим не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України; слідчим суддею не взято до уваги що ОСОБА_7 підозрюється тільки у замаху на вчинення тяжкого злочину, підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, потребує лікування, проживає разом з матір`ю та братом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження№0001490, відомості про яке 20 листопада 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15-ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

15 січня 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16 січня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15-ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України

16 січня 2021 року старший слідчий СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року клопотання старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліція ОСОБА_9 задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90800 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності стороною обвинувачення неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , зокрема те, що він не працює, з середньою освітою, неодружений, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри повністю узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з епізодом вчинення кримінального правопорушення і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунуте обвинувачення.

Як убачається із п.48 рішення Європейського Суду з прав людини «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007, «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, допущення порушень вимог процесуального закону та Європейської Конвенції з прав людини, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2021 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4