КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 21 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_31 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_88 ,
представника - адвоката ОСОБА_5 ,
представника ПАТ «Обухівське» ОСОБА_89 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_88 , накладено арешт на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996 р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 р., виданого Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних архівів на право постійного користування землею за № 1 та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264 от 19.02.1996 р. виданого Обухівською міською радою Обухівського районну Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 26 радгоспу-комбінату Обухівський, а також земельні ділянки, що розташовані в межах земель визначених Державними актами на права постійного користування землею радгоспу-комбінату "Обухівський" серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 р., серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996, серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996, перелік та ідентифікуючі ознаки яких наведено в клопотанні сторони обвинувачення; із встановленням для ПАТ "Обухівське" (код 00857284), Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та у галузі земельних відносин та його територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, для інших власників та користувачів земельних ділянок, у тому числі для ТОВ "Роза-Л" () заборони на відчуження та розпорядження зазначеними вище земельними ділянками.
Не погоджуючись з таки рішенням, представник адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_31 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами:
:06:005:0008, :05:007:0016, :06:003:0025, :04:008:0055, :06:001:0060, :04:003:0024, :05:001:0105, :06:010:0110, :06:005:0022, :06:004:0043, :06:010:0099, :06:004:0052, :04:001:0032, :06:004:0033, :06:006:0019, :06:004:0042, :06:005:0027, :04:009:0033, :06:001:0076, :06:004:0046, :04:009:0028, :06:001:0072, :04:008:0046, :06:005:0034, :06:010:0107, :06:001:0067, :04:004:0024, :06:010:0069, :04:011:0004, :05:005:0200:05:005:0010, :06:004:0058, :06:001:0054, :06:001:0028, :04:001:0004, :05:002:0009, :04:005:0010, :04:005:0019, :06:010:0094, :06:001:0064, :06:010:0097, :06:002:1206, :05:004:0016, :05:008:0013, :06:001:0081, :04:007:0057, :06:010:0093, :04:011:0032, :06:006:0021, :05:005:0017, :06:005:0026, :06:002:1205, :06:005:0033, :04:008:0004, :06:001:0065, :06:006:0024, :05:005:0019, :06:010:0098, :04:005:0021, :06:007:0026, :06:001:0073, :06:004:0050,:06:007:0019, :06:001:0075, :06:004:0041, :06:007:0024, :05:001:0106, :04:002:0029, :06:010:0109, :06:005:0021, :04:009:0030, :05:003:0015.
Постановити нову ухвалу, якою в цій частині відмовити у задоволенні клопотання.
Щодо строку апеляційного оскарження зазначає, що власникам та спадкоємцям земельних ділянок стало відомо про ухвалу слідчого судді від 16 вересня 2019 року лише після того, як представник ознайомився з вказаним рішенням суду 25 вересня 2020 року, апеляційну скаргу надіслано 30 вересня 2020 року.

Апелянт вважає, щооскаржуванаухвала є невмотивованою, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, арешт накладено необґрунтовано, з істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Зазначає, що склад кримінального правопорушення нівелюється тим, що фізичні особи, які вже отримали у власність, передали в користування земельні ділянки, а також здійснюють процедуру оформлення права власності в порядку спадкування, є добросовісними набувачами, право їх власності не скасовано.
Звертає увагу на те, що треті особи - фізичні особи (спадкоємці), правомірно набули право власності в порядку спадкування на земельні ділянки, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, спадкоємці не є фігурантами кримінальних правопорушень в рамках якого накладено арешт, повідомлення про підозру нікому не вручено в рамках кримінального провадження, санкція статті не передбачає конфіскацію чи спец конфіскацію, жодного цивільного позову не заявлено.
На думку апелянта, прокурором та слідчим суддею не доведено правову підставу для арешту земельних ділянок, можливість використання їх як доказу в кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, зокрема для спадкоємців.
Окрім того, в матеріалах клопотання відсутні дані, що земельні ділянки, на які необхідно накласти арешт, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тобто, що вони є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000568, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ет. 197-1 КК України та як наслідок можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні, оскільки не є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Та обставина, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, на думку представника, не дає законних підстав для задоволення клопотання, оскільки у вказаній постанові не обґрунтовано та невмотивовано на підставі яких даних, слідчий прийшов до висновку, що земельні ділянки є речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України.
Відтак, прокурором та слідчим суддею належним чином не обґрунтовано та не доведено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України для накладення арешту на земельні ділянки, із забороною відчуження та розпорядження власникам земельних ділянок, зокрема і спадкоємцям.
Оскільки дана ухвала оскаржена тільки представником адвокатом ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_31 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 ,в частині накладення арешту на майно вказаних осіб, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на це майно колегією суддів не вирішується.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора та представника ПАТ «Обухівське» - ОСОБА_89 , які заперечили проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01 серпня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000568, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
Встановлено, що до слідчого управління ГУ НП в Київській області з Головного слідчого управління Національної поліції України надійшла заява ПАТ «Обухівське» про вчинення посадовими особами ТОВ «Роза-Л» кримінальних правопорушень, внаслідок яких ПАТ «Обухівське» спричинено майнову шкоду на суму 100 000 000 грн.
Зокрема, зі змісту заяви встановлено, що 31 березня 2019 року посадовими особами ТОВ «Роза-Л» самовільно захоплено та засіяно 2600 га державної землі, з яких: 1048, 52 га землі нібито отримані незаконно фізичними особами у власність та переданими ТОВ «Роза-Л» в оренду; - 937га землі, на які зареєстровано право оренди від неналежних орендодавців, які незаконно розпорядилися землями державної власності; - 539, 8028 га землі, до яких ТОВ «Роза-Л» не має жодного відношення; - 75, 45 га землі державної власності, що не увійшли до проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське».
12 вересня 2020 року прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_90 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки, шляхом позбавлення ПАТ «Обухівське», Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів та у галузі земельних відносин та його територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування права на відчуження та розпорядження ними, а власників та користувача ТОВ «Роза-Л» права на відчуження, розпорядження ними, зокрема на: земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996 р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 р., виданого Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних архівів на право постійного користування землею за № 1 та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264 от 19.02.1996 р. видано Обухівською міською радою Обухівського районну Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 26 радгоспу-комбінату Обухівський, а також земельні ділянки, що розташовані в межах земель визначених державними актами на права постійного користування землею радгоспу-комбінату "Обухівський" серіъ ІІ-КВ № 003262 от 13.02.1996 р., серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996, серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996, перелік та ідентифікуючі ознаки яких наведено в клопотанні сторони обвинувачення.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року клопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесеного в межах кримінального провадження №0000568, в частині накладення арешту на земельні ділянки, які належать апелянтам, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна, з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки воно було предметом кримінального правопорушення.

Такі висновки слідчого судді доведено матеріалами провадження, специфікою обставин вчинення та розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій. Арештоване майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що підтверджується постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_91 від 10 вересня 2019 року (а.с. 201-245 т. 6) про визнання його речовим доказом.

Метою ж даного арешту майна є збереження речових доказів, його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що прямо передбачено ст. 170 КПК України в якості правових підстав застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна. На даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження, оскільки клопотання прокурора містить підстави і мету арешту, обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, що, в свою чергу, свідчить про відповідність клопотання прокурора вимогам ст. 171 КПК України.

Інші доводи, які зазначені в апеляційній скарзі не є підставою для скасування судового рішення, оскільки підлягають з`ясуванню під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по провадженню не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга представника адвоката ОСОБА_5 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, в частині задоволення клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_88 , накладено арешт на земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, що належить ПАТ "Обухівське" на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996 р., виданого Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 284, Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 р., виданого Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних архівів на право постійного користування землею за № 1 та відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996 р. виданого Обухівською міською радою Обухівського районну Київської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 26 радгоспу-комбінату Обухівський, а також земельні ділянки, що розташовані в межах земель визначених Державними актами на права постійного користування землею радгоспу-комбінату "Обухівський" серії ІІ-КВ № 003262 від 13.02.1996 р., серії ІІ-КВ № 003263 від 16.02.1996, серії ІІ-КВ № 003264 від 19.02.1996, з кадастровими номерами:
:06:005:0008, :05:007:0016, :06:003:0025, :04:008:0055, :06:001:0060, :04:003:0024, :05:001:0105, :06:010:0110, :06:005:0022, :06:004:0043, :06:010:0099, :06:004:0052, :04:001:0032, :06:004:0033, :06:006:0019, :06:004:0042, :06:005:0027, :04:009:0033, :06:001:0076, :06:004:0046, :04:009:0028, :06:001:0072, :04:008:0046, :06:005:0034, :06:010:0107, :06:001:0067, :04:004:0024, :06:010:0069, :04:011:0004, :05:005:0200:05:005:0010, :06:004:0058, :06:001:0054, :06:001:0028, :04:001:0004, :05:002:0009, :04:005:0010, :04:005:0019, :06:010:0094, :06:001:0064, :06:010:0097, :06:002:1206, :05:004:0016, :05:008:0013, :06:001:0081, :04:007:0057, :06:010:0093, :04:011:0032, :06:006:0021, :05:005:0017, :06:005:0026, :06:002:1205, :06:005:0033, :04:008:0004, :06:001:0065, :06:006:0024, :05:005:0019, :06:010:0098, :04:005:0021, :06:007:0026, :06:001:0073, :06:004:0050,:06:007:0019, :06:001:0075, :06:004:0041, :06:007:0024, :05:001:0106, :04:002:0029, :06:010:0109, :06:005:0021, :04:009:0030, :05:003:0015,
- залишити без змін, а апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_31 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_92 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний 761/35999/19 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_93
Провадження № 11сс/824/5524/2020 Доповідач ОСОБА_92
Категорія ст.170 КПК України