н/п 1-кс/766/9704/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділення слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) капітан поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС 1 відділення слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт шляхом тимчасової заборони володіння, користування, розпорядження на майно, що належить громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1. банкноти (долари США), у кількості 60 купюр номіналом по 100 доларів кожна, всього шість тисяч доларів США;

2. банкноти (російські рублі), у кількості 7 купюр по 5 тис. рублів, 4 купюри по 1 тис. рублів, 4 купюри по 500 рублів, залізна монета номіналом 10 рублів, 1 монета номіналом 2 рублі, 1 монета номіналом 1 рубль. Всього сорок одна тисяча тринадцять рублів;

3. банкноти (українська гривня), у кількості 2 купюри по 500 гривень, 3 купюри по 200 гривень, 8 купюр по 100 гривень, 1 купюра по 50 гривень, 1 купюра по 5 гривень, 1 купюра по 2 гривні, 3 купюри по 1 гривні і 1 залізна монета номіналом 1 гривня. Сума загалом дві тисячі чотириста шістдесят одна гривня.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що слідчим відділом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 20.02.2014 розпочалась збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) проти України, направлена на окупацію півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

06.03.2014 в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно якої 16.03.2014 мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації. 06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов 16.03.2014 проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1 13/2014 16.03.2014 визнав постанову ВР АР Крим № 1702 6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1 15/2014 від 20.03.2014 згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

Таким чином, 20.03.2014 Російська Федерація здійснила окупацію території України півострова Крим.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України є збройною агресією.

Викладені фактичні дані дають підстави стверджувати, що не пізніше 20.02.2014 Російська Федерація на території півострова Крим розпочала збройну агресію (збройний конфлікт) проти України та стала ворогом України у вказаному збройному конфлікті.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04.12.2017, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та Російською Федерацією, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої Російська Федерація визнається державою-агресором.

Крім того, 27.02.2014 Верховною Радою Автономної Республіки Крим (далі ВР АРК), на той момент фактично підконтрольною російським військовим, які захопили будівлю ВР АРК, в порушення положень ст. 37 Конституції АР Крим (без узгодження з Президентом України), було прийнято постанову № 1656-6/14 «Про призначення ОСОБА_7 на посаду Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим» (надалі скасована Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2014 № 826/2719/14).

На момент описаних вище подій на територій АР Крим розміщувалось та здійснювало передбачену чинним законодавством діяльність Акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». Вказане товариство належить до газової та нафтопереробної галузі економіки України, його діяльність спрямовується на забезпечення підвищення рівня енергетичної безпеки держави, ефективного функціонування та розвитку нафтогазового комплексу, а також на задоволення потреб споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах. Основними напрямками діяльності АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» є пошук, видобуток та транспортування видобутої паливної сировини. Із вказаною метою підприємством використовується значна кількість технічних ресурсів, в тому числі автотранспортних засобів різного спрямування.

Після проведення незаконної окупації території АР Крим збройними формуваннями Російської Федерації, вказане підприємство, разом із усією матеріально технічною базою, було захоплено, як об`єкт критичної інфраструктури, який має стратегічне значення для промисловості АР Крим та РФ.

В подальшому, шляхом проведення не передбаченого чинним законодавством України т. зв. «референдуму» на території АР Крим щодо виходу останнього зі складу унітарної держави Україна та входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації, представники окупаційної влади РФ на території АР Крим здійснили незаконне відчуження державної власності на користь країни-окупанта, чим здійснили нанесення значної шкоди державним інтересам України в економічній сфері.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, проте не пізніше 29.11.2014 невстановленими в ході досудового розслідування особами із числа представників окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території України - АР Крим АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», в порушення чинного законодавства України, було перереєстровано згідно законодавства Російської Федерації в «Государственное унитарное предприятие Республики Крым «Черноморнефтегаз». В результаті вчинення вказаних дій невстановленими представниками окупаційної влади РФ на ТОТ АР Крим нанесено значної шкоди державним інтересам України в економічній сфері шляхом незаконного відчуження державного майна в порушення норм українського та міжнародного законодавства.

Поряд із тим, в період з 2012 (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена) по 29.11.2014 на АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» здійснював трудову діяльність на посаді начальника управління транспорту громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно типових посадових інструкцій громадянин України ОСОБА_6 , як начальник управління транспорту АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», забезпечував раціональне використання транспортних засобів підприємства; визначав обсяг вантажоперевезень, потребу в транспортних засобах за кількістю та номенклатурою і забезпечував цю потребу за рахунок власного та залученого транспорту; здійснював розподіл транспортних засобів і оперативний контроль за їх використанням; забезпечував ведення оперативного обліку роботи транспортних засобів тощо.

В подальшому, після проведення описаних вище подій із незаконної збройної окупації АР Крим представниками РФ та подальшого незаконного виходу території АР Крим зі складу України та входження до складу РФ, усвідомлюючи протиправний та злочинний характер зазначених дій громадянин України ОСОБА_6 прийняв рішення про продовження проживання та здійснення трудової діяльності на ТОТ АР Крим.

У невстановлений в ході досудового розслідування час, проте не раніше 29.11.2014, громадянин України ОСОБА_6 отримав від невстановлених в ході досудового розслідування представників окупаційної влади РФ на ТОТ АР Крим пропозицію на продовження трудових відносин на посаді начальника управління транспорту в «Государственном унитарном предприятии Республики Крым «Черноморнефтегаз». Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків для України, громадянин ОСОБА_6 на вказану пропозицію погодився та здійснює трудову діяльність на вказаній посаді дотепер.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, громадянин України ОСОБА_6 познайомився із особами на ім`я « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » (повні анкетні дані в ході досудового розслідування не встановлено), які проходять службу в незаконно створеному т.зв. «Управлінні Федеральної служби безпеки Російської Федерації в Республіці Крим», та підтримував із останніми постійний контакт. При цьому громадянин ОСОБА_6 усвідомлював, що вказана організація діє на території АР Крим незаконно та має на меті переслідування проукраїнських активістів та осіб, не згодних з окупацією Криму Російської Федерацією, тобто фактично веде підривну діяльність проти України.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків для держави та громадян України, використовуючи своє посадове становище начальника управління транспорту в «ГУП РК «Черноморнефтегаз», яке передбачає можливість оперативного управління автотранспортними засобами вказаного підприємства, у невстановлений в ході досудового розслідування час, проте не пізніше, ніж з 26.03.2019 і по теперішній час надавав допомогу вказаним вище невстановленим співробітникам ФСБ на ім`я « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом надання не менш, ніж дванадцять разів даній російській організації транспортних засобів для перевезення співробітників ФСБ та інших незаконно створених правоохоронних, військових та воєнізованих органів Російської Федерації, дислокованих на території півострова Крим, для проведення незаконних слідчих дій на ТОТ АР Крим, а також для транспортування незаконно затриманих громадян до місць позбавлення волі.

Таким чином, за викладених вище обставин громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній безпеці України, що виразились у наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У зв`язку з цим 07.11.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку під час затримання громадянина ОСОБА_6 , у останнього було виявлено та вилучено:

1. банкноти (долари США), у кількості 60 купюр номіналом по 100 доларів кожна, всього шість тисяч доларів США;

2. банкноти (російські рублі), у кількості 7 купюр по 5 тис. рублів, 4 купюри по 1 тис. рублів, 4 купюри по 500 рублів, залізна монета номіналом 10 рублів, 1 монета номіналом 2 рублі, 1 монета номіналом 1 рубль. Всього сорок одна тисяча тринадцять рублів;

3. банкноти (українська гривня), у кількості 2 купюри по 500 гривень, 3 купюри по 200 гривень, 8 купюр по 100 гривень, 1 купюра по 50 гривень, 1 купюра по 5 гривень, 1 купюра по 2 гривні, 3 купюри по 1 гривні і 1 залізна монета номіналом 1 гривня. Сума загалом дві тисячі чотириста шістдесят одна гривня.

Зважаючи на той факт, що ч. 1 ст. 111 передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, то у разі винесення обвинувального вироку громадянину ОСОБА_6 , до нього може бути застосований вид покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого у громадянина ОСОБА_6 майна, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню частково, оскільки ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а отже без накладення арешту на майно підозрюваного забезпечити виконання вироку суду в цій частині неможливо, відповідно з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна підозрюваного необхідно накласти на нього арешт.

Також слідчий суддя вважає за необхідне заборонити користуватися та розпоряджатися зазначеним майном, оскільки існує можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вищезазначеного майна.
В свою чергу клопотання слідчого в частині заборони відчуження майна задоволенню не підлягає, оскільки окрема можливість такої заборони не передбачена нормами КПК України, при цьому слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що саме накладення арешту на майно позбавляє можливості здійснювати його відчуження.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділення слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) капітан поліції ОСОБА_4 задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом тимчасової заборони користування, розпорядження на майно, що належить громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1. банкноти (долари США), у кількості 60 купюр номіналом по 100 доларів кожна, всього шість тисяч доларів США;

2. банкноти (російські рублі), у кількості 7 купюр по 5 тис. рублів, 4 купюри по 1 тис. рублів, 4 купюри по 500 рублів, залізна монета номіналом 10 рублів, 1 монета номіналом 2 рублі, 1 монета номіналом 1 рубль. Всього сорок одна тисяча тринадцять рублів;

3. банкноти (українська гривня), у кількості 2 купюри по 500 гривень, 3 купюри по 200 гривень, 8 купюр по 100 гривень, 1 купюра по 50 гривень, 1 купюра по 5 гривень, 1 купюра по 2 гривні, 3 купюри по 1 гривні і 1 залізна монета номіналом 1 гривня. Сума загалом дві тисячі чотириста шістдесят одна гривня.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено 16.11.2020 року о 12:40 год.

Слідчий суддяОСОБА_1