Справа № 727/7170/20
Провадження № 1-кп/727/315/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

учасників судового кримінального провадження:

сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000103 від 20.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Івано-Франківськ, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживаючий в АДРЕСА_2 , із вищою освітою, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей офіційно не працюючий, не судимий, - у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, - В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 19.07.2020 року, близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , діючи протиправно, на грунті раптово виниклого конфлікту з його батьком ОСОБА_4 , з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій та наслідки, наніс останньому три удари правою та лівою рукою в область обличчя (ніс), в середню третину правого плеча та верхню третину лівого передпліччя, спричинив тим самим потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця на передній поверхні в середній третині правого плеча, садно на передній поверхні у верхній третині лівого передпліччя, синець на спинці носа по центру, подвійний перелом кісток спинки носу та бокових стінок, що згідно висновку експерта Чернівецького ОБСМЕ № 604екс від 20.07.2020р., відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII. Даним Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , є кримінальним проступком. Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Судом встановлено, що обвинуваченим в його інтересах захисником, а також прокурором в суд не було подано клопотань про проведення судового розгляду справи за їх відсутності. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заперечував щодо проведення судового розгляду справи за його відсутності та наполягав на його присутності в засіданні.

Отже, судовий розгляд даного кримінального провадження, згідно п. 6 ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, здійснюватиметься судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, за наведених вище обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України визнав в повному обсязі, не заперечуючи своєї причетності до вчинення кримінального правопорушення. В наданих показаннях підтвердив обставини скоєння ним кримінального проступку, пояснивши, що 19.07.2020 року, близько 10 години 00 хвилин він перебував в будинку АДРЕСА_1 , та за попередньою домовленістю, в цей день відбувалося хрещення його дитини. Коли він зайшов до кімнати батька і попросив його поїхати з ним на хрещення дитини в церкву, батько категорично відмовився, між ними виник конфлікт, в ході якого він наніс останньому тілесні ушкодження, а саме три удари рукою по обличчю, в область носа, та не виключав нанесення і ударів в область правого плеча і ліве передпліччя. В залі суду попросив вибачення в потерпілого та просив його суворо не карати.

Вказані показання є співмірними і з показами потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні під присягою пояснив, що 19.07.2020 року, близько 10 години 00 хвилин, він знаходився в будинку АДРЕСА_1 , відпочивав, коли до нього в кімнату зайшов син ОСОБА_7 і сказав їхати з ними в церкву на хрещення дитини. Він відмовився, так як себе погано почував, внаслідок цього між ними виник конфлікт, в ході якого син його вдарив по обличчю декілька разів, став «молотити», наносячи удари по тілу, після чого вийшов з кімнати і пішов. Йому стало погано. В подальшому він звернувся до органів поліції. В залі суду прийняв вибачення до нього з боку ОСОБА_5 та просив його суворо не карати.

На думку суду, покази обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні надав послідовно, показання його є логічними і такими, що не викликають сумнівів учасників процесу у правильності та розумінні ним змісту обставин пред`явленого обвинувачення, а отже, суд з`ясувавши, що учасники процесу (сторона обвинувачення, сторона захисту) вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, і згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, і тих документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, у яких викладені і посвідчені відомості, що мають значення для встановлення обставин даного кримінального провадження та інших, як-то: висновок експерта з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Обвинуваченому роз`яснено вимоги ст. 349 ч. 3 КПК України та роз`яснення ОСОБА_5 підтверджено.

Виходячи з наведеного, суд із врахуванням думки прокурора, потерпілого, позиції обвинуваченого і в його інтересах захисника, за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження встановлених в судовому засіданні, у межах пред`явленого обвинувачення та згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Дії обвинуваченого суд вірно кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, так як в судовому засіданні з достовірністю установлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин проти потерпілого, особи похилого віку, завдавши йому умисно легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Судом роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, згідно вимог ст. 65ч.3 КК України, у відповідності до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , в силу вимог ст.. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом визнається вчинення кримінального проступку, щодо особи похилого віку.

Дослідивши дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_5 судом установлено, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчить довідка ВІТ ГУ НП в Чернівецькій області, вину у вчиненому визнав, розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має зареєстроване постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має сім`ю, на утриманні якого перебувають двоє малолітніх дітей, не знаходиться на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні на обліку не перебуває, згідно висновку психіатричної експертизи, міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними.

Отже, суд із врахуванням наведеного вище, обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 вважає, що останньому слід призначити, з врахуванням думки потерпілого, покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.

На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення. За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Аналогічне визначено і вимогами постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (з змінами і доповненнями).

Таким чином, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на думку суду є таким, що відповідає принципу необхідності й достатності, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні, встановлено, що до початку судового розгляду справи потерпілим ОСОБА_4 ,, цивільний позов не заявлено. Дане в засіданні підтверджено і останнім, зазначивши, що матеріальних і моральних претензій до сина він не має.

Речові докази, процесуальні витрати на залучення експерта в провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не застосовувалися.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368 371, 373, 374, 376, 381 КПК України, суд, УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч2 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. в дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1