Справа № 404/5715/20
Номер провадження 1-кс/404/1626/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0004666, за ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на речі, вилученні 30.09.2020 року під час проведеного обшуку в квартирі АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що тимчасово вилучене майно має значення для кримінального провадження в якості речового доказу та відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України.

Мета звернення збереження речових доказів. У теперішній час масово виявляються нові латентні злочини, потерпілі по іншим справам впізнають викрадене майно. Законодавець значно обмежив строк звернення з клопотанням про арешт, тому з об`єктивних причин не встигає провести впізнання по вилученим речам.

Слідчий подав заяву про слухання клопотання без його участі.

Вилучене майно перебувало у володінні підозрюваної особи - ОСОБА_5 . Підозрюваний переховується та був відсутній за місцем свого проживання під час проведення обшуку. Орган досудового розслідування намагається встановити фактичне місце знаходження підозрюваного. За таких умов, не можливий виклик, в даному випадку володільця вилученого майна, оскільки фактичне місце знаходження підозрюваного не відоме. В той же час, останній не позбавлений права на оскарження цієї ухвали після її отримання.

Враховуючи такі обставини, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

30.09.2020 року по зазначеному кримінальному провадженню, на підставі ухвал слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.09.2020 року, працівниками поліції проведений обшук за місцем фактичного проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

За результатами проведеного обшуку були виявлені та вилучені речі, перелік яких міститься в протоколі обшуку.

Тимчасово вилучене майно оглянуто і постановою слідчого СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області від 30.09.2020 року визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України) Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч. 1 ст. 28 КПК України) Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є : складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Надзвичайно велика кількість тимчасово вилученого майна, необхідність порівняти відомості по латентним злочинам за тривалий період, з`ясувати причетність інших фігурантів до решти злочинів та щодо вилученого майна, подальше проведення впізнання з потерпілими, об`єднання кримінальних проваджень, необхідність виконання ст. 290 КПК України,- належне виконання і процесуальна фіксація всіх цих визначальних обставин і є завданнями кримінального провадження, які можна досягнути у розумні строки.

Несправедливою для потерпілих та передчасною стане відмова в арешті лише з тих формальних підстав, що в перші дні досудового розслідування слідчий не міг встигнути провести впізнання. Саме для цього законодавцем визначений мінімальний строк для організації досудового розслідування, який за потреби можна продовжити.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколах обшуків, огляду місця події, огляду предметів, протоколи впізнання речей, допити свідків і потерпілих, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Заявлені до арешту речі є речовими доказами, можливо викраденим майном потерпілих. Слідчий обґрунтовано вважає про необхідність в подальшому забезпечити проведення впізнання речей, при цьому предметом спеціальних досліджень буде речовий доказ вилучені речі та документи, тому є ризик відчуження/знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, реалізації потерпілими права на захист та безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до зазначеного майна.

При розгляді поданого клопотання, з наданих матеріалів встановлено, що дії слідчого відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику умисного знищення доказу, що призведе до втрати значення речового доказу, як такого. Майно, що було тимчасово вилучено слідчим під час проведення обшуку, відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників і третіх осіб. З урахуванням викладеного і керуючись ст. 170 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0004666, з попередньою кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку 30.09.2020 року в квартирі АДРЕСА_1 , заборонивши їх відчуження, користування, розпорядження, а саме на:

ланцюжок з металу білого кольору, чорну наплічну сумку, рюкзак синього кольору з написом «DERBI», рюкзак чорно-синього кольору з написом «DAKING», сумку холодильник, плойку мульті-стайлера «Philips» з двома насадками та заколкою, туалетну воду «Lancome miracle», туалетну воду «Lady millon prive», два картонні пакування стартових пакетів «Vodafone» з вказаними на них номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ланцюжок з металу жовтого кольору з підвіскою у формі метелика, ноутбук «Lenovo 110-15 IBR», чемодан бордового кольору.

Слідчому СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , вчинити дії спрямовані на реєстрацію арешту майна. Ухвала про арешт майна виконується негайно (ст.175 КПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1