Справа № 487/7952/20
Провадження № 1-кп/487/431/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0002518 від 15.07.2020року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не має, із середньою спеціальною освітою, раніше судимого 26.02.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , без визначеного місця проживання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 12 40 год., з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання наслідків у вигляді викрадення майна, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , проникли до огородженої та охоронюваної території виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ Українська залізниця, за адресою м. Миколаїв, вул.. Привокзальна площа 1, де діючи спільно та умисно намагались таємно викрасти кришку з боку керування дизелю НОМЕР_1 , вартістю 295,00 грн., однак не довели свої злочинні дії до кінця, з причин, які не залежали від їх волі так як були помічені на території зазначеного виробничого підрозділу працівниками охорони.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив всі обставини скоєння кримінального правопорушення, свою вину в скоєному визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 14.07.2020 року біля 12 40 год., діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , проникли до території виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ Українська залізниця, за адресою м. Миколаїв, вул.. Привокзальна площа 1, де намагались викрасти кришку з боку керування дизелю, однак були помічені працівниками охорони. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив всі обставини скоєння кримінального правопорушення, свою вину в скоєному визнав повністю, надав суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_4 . У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Представник потерпілої сторони виробничого підрозділу служби локомотивного господарства «Локомотивне депо Миколаїв» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ Українська залізниця в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить провадження розглядати за їх відсутності, щодо призначення міри покарання поклалася на розсуд суду. З урахуванням положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без представника потерпілої сторони.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинувачених, та матеріалів, що характеризують осіб обвинувачених.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище. Дії ОСОБА_5 суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше судимого 26.02.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.185 КК України. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання з урахування положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.185 КК України, часткового приєднання не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2020 року, та приходить до висновку про не можливість його виправлення без реального відбування покарання.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.185 КК України, та приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбування покарання.

Вказані покарання на переконання суду, є справедливими і достатніми для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , попередження вчинення ними кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати покарання призначене вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2020 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки три місяці з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 та ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід не застосовувати.

Речовий доказ по справі, а саме кришку з боку керування дизелю 10Д100 вважати повернутою за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженим.

Дата складання вироку 16.02.2021 року.

Суддя ОСОБА_1