СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: 01.07.2016 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна окрім житла; 23.10.2017 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна окрім житла;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, українець, гр-н України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 , не судимий,

які, кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , інші учасники провадження: потерпілий ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:
21 липня 2020 року, близько 18 год. 10 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Велика Кишеня» по пр-ту Л. Курбаса, 6-Г в м. Києві, звернули увагу на велосипед «Формула Сафарі 26», який знаходився на велосипедній парковці і яким вони вирішили незаконно заволодіти, вступивши у такій спосіб у змову на вчинення крадіжки. Діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи згідно досягнутої домовленості з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшли до цього велосипеда та, перерізавши велосипедний трос, яким він був пристебнутий, викрали цей велосипед, вартістю 6 000 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Органи досудового розслідування кваліфікували вказані дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_10 ще й повторно.

10 листопада 2020 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченими.

За даною угодою потерпілий та обвинувачені дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останніх за ч. 2 ст. 185 КК України, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зобов`язалися під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинні понести за вчинений злочин, а саме ОСОБА_6 - у виді 5 років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком за правилами ст. 75 КК України та ОСОБА_7 у виді 2 років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком за правилами ст. 75 КК України, та отримана згода обвинувачених на його призначення та звільнення від покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченим та потерпілому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обидва обвинувачені у судовому засіданні також просили вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із звільненням від його відбування та інші передбачені угодою заходи (повне відшкодування завданої злочином шкоди), при цьому беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, дали згоду на застосування узгодженого покарання із звільнення від його відбування, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 беззастережно визнали себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватим обвинувачені, цілком розуміють свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинувачених надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 185 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченим узгодженого її сторонами покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 10 листопада 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за якою призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази після набрання вироком законної сили використовувати за належністю.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_12