Ухвала
Іменем України

11 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 504/934/16
провадження № 51-2054 ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року та ухвали Верховного Суду України від 09 вересня 1999 року щодо нього.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року вказану вище ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
До Верховного Суду вкотре надійшла касаційна скарга ОСОБА_4

на указані вище судові рішення.
В касаційній скарзі засуджений просить перевірити судові рішення у порядку касаційної процедури.
Разом із касаційною скаргою засуджений надіслав клопотання про поновлення строку касаційного оскарження цих рішень. Обґрунтовуючи причини пропуску строку, ОСОБА_4 посилається на безпідставне постановлення цією колегією суддів ухвали про відмову у задоволенні його клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вказаних судових рішень за його попередньою касаційною скаргою, що створило перешкоду у доступі до правосуддя. Крім того засуджений порушує питання про його завчасне повідомлення про дату розгляду клопотання щодо поновлення строку касаційного оскарження судових рішень та його участь

в такому розгляді в режимі відеоконференції.
Згідно з матеріалами провадження за касаційною скаргою, ухвалою Верховного Суду (далі Суд) у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 29 січня

2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) залишено без руху

і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків п`ятнадцять днів з дня її отримання. Також було роз`яснено, що у разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах цього строку засуджений повторно звернувся до суду касаційної інстанції, проте вимог зазначеної статті не дотримався, указаних в ухвалі недоліків не усунув. Тому ухвалою Суду від 23 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 разом із усіма доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК.
У подальшому колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ухвалами від 23 березня, 16 квітня, 18 червня, 18 жовтня, 27 листопада,

21 грудня 2018 року, 18 січня, 06 лютого, 01 і 20 березня, 15 квітня, 07 травня,

03 червня, 06 серпня, 21 жовтня, 02 грудня 2019 року, а також 14 січня 2020 року відмовляли ОСОБА_4 у задоволенні його клопотань про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси

від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року, так як засуджений не вказував на такі причини пропуску цього строку,

які можна було б визнати поважними, а суд касаційної інстанції не знаходив підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 цього Кодексу передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно

є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Однак у клопотанні засуджений ОСОБА_4 у черговий раз не наводить поважності причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень,

які можуть бути підставою для його поновлення. Його доводи щодо упередженості

та необ`єктивності суддів Верховного Суду, які створюють йому перешкоду у доступі до правосуддя, нічим не обґрунтовані.
Щодо прохання засудженого про завчасне повідомлення про дату розгляду цього клопотання та його участь у розгляді в режимі відеоконференції, то колегія суддів повідомляє наступне.
Суд касаційної інстанції відкриває касаційне провадження протягом п`яти днів з дня надходження касаційної скарги, якщо немає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення або відмови у відкритті касаційного провадження (ч. 1 ст. 428 КПК). Такі питання суд касаційної інстанції вирішує без виклику сторін кримінального провадження.
З огляду на положення кримінального процесуального закону, повідомлення учасників судового провадження про дату розгляду касаційної скарги, їх виклик

та призначення відеоконференції відбувається після відкриття касаційного провадження та призначення касаційного розгляду (ст. 336, ч. 4 ст. 430 КПК).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення.
Отже, підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень щодо нього колегія суддів не вбачає, а тому

у задоволенні його клопотання слід відмовити, а касаційну скаргу повернути.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про поновлення строку касаційного оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року, а касаційну скаргу повернути разом

з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3