Справа № 761/1124/20
Провадження № 1-кс/761/1418/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання у порядку ст..206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання у порядку ст..206 КПК України.

На обґрунтування своєї скарги захисник вказує, що 03.01.2020 року о 18 год. 30 хв. старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_4 складено протокол затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину відносно ОСОБА_3 за фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 03.01.2020 року приблизно об 11 год. 30 хв. на перехресті вул.. Бурмистенка та вул.. Васильківської Голосіївського району міста Києва, при цьому факт затримання ОСОБА_3 зазначено з 13 год. 00 хв. 03.01.2020 року на місці ДТП.

На думку сторони захисту, затримання ОСОБА_3 є незаконним, оскільки зазначенні як підстави затримання, що цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, а також якщо безпосередньо після вчинення злочину або замаху на його вчинення, а також якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Разом з тим, наведенні обставини не відповідають дійсності та є припущеннями слідчого, у зв`язку з чим просив визнати дії старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 щодо затримання ОСОБА_3 не законними.

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».
Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
Відповідно до проаналізованого вище кримінального процесуального законодавства, законність затримання особи окремому оскарженню, поза межами розгляду питання про застосування запобіжного заходу, не підлягає.
З наведеного вбачається, що скарга адвоката ОСОБА_2 про визнання затримання ОСОБА_3 незаконним, не може бути предметом розгляду в порядку ст.206 КПК України у зв`язку з чим скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.
Таким чином, оскільки, скарга подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на незаконне затримання у порядку ст..206 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: