Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4168/20
Провадження №1-кп/523/990/20
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.07.2020 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000266 від 15 серпня 2017 року із звинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працевлаштованого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:
Близько 23 години 00 хвилин 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кав`ярні біля буд. №62А по вул. Кримській, в м. Одесі, під час виниклого з мотивів особистої неприязні конфлікту із раніше знайомим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілому шість ударів ножом в різні частини тіла, чим заподіявОСОБА_5 :
- віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, колото-різані поранення області лівого плечового суглобу (одне), та лівого плеча (одне) та лівого променевого - зап`ясткового суглобу (одне);
- визнане в якості тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя колото-різане поранення лівої поперекової області, з ушкодженням лівої нирки, що призвело до втрати останнього органу.

Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні в цілому визнав та, не погоджуючись лише із його кваліфікацією, показав, що в пізній вечірній час 26 грудня минулого року він перебував разом з майбутньою дружиною ОСОБА_8 , раніше знайомим потерпілим, а також їх спільним товаришем ОСОБА_9 в робочому для обвинуваченого приміщенні кав`ярні по вул. Кримській.

Нетверезий ОСОБА_5 почав ображати ОСОБА_8 , висловлюватися нецензурною лайкою і при цьому поставив свої руки на її плечі, що стало приводом для виникнення конфлікту з потерпілим, в розвиток якого останній, будучи агресивно налаштованим, став намагатися наносити удари руками в обличчя обвинуваченому, а ОСОБА_7 з ОСОБА_9 притримувати того, одночасно виштовхуючи з приміщення кафе на вулицю.

Несподівано потерпілий взяв в ліву руку з робочої поверхні ніж для нарізки фруктів та спробував вдарити ним ОСОБА_8 , що було заблоковано рукою ОСОБА_9 . В наступний момент обвинувачений схопив руку потерпілого, відібрав ніж та навалився на ОСОБА_5 вагою власного тіла. Безпосереднє нанесення потерпілому ударів він не пам`ятає, а коли ж заспокоївся, то з`ясував, що в його руках знаходиться відібраний ніж, а потерпілий отримав ножові поранення. ОСОБА_7 негайно викликав швидку допомогу, повідомив поліцію та, отримавши телефоном інструкції від медиків, особисто надав потерпілому невідкладну допомогу. Про вчинене в даний час жалкує та погоджується із доводом захисника про ненавмисний характер вчиненого діяння.

Винуватість обвинуваченого у вчиненому доводиться наступним.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що з 20 години 26 грудня 2019 року він вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в приміщенні кав`ярні. Ближче до 23 години вони обговорювали прийдешнє святкування дня народження ОСОБА_9 , на що присутня дівчина категорично заборонила ОСОБА_7 вживати алкоголь. Це розізлило потерпілого, розпочався словесний конфлікт між ним, обвинуваченим та дівчиною, в розвиток якого була взаємна штовханина, обопільні нецензурні висловлювання та намагання обвинуваченого із ОСОБА_9 виштовхнути його із приміщення кав`ярні, чому він опирався.

В розвиток конфлікту обвинувачений несподівано наніс йому удар в задню ліву частину тулубу, чим саме, потерпілий не розгледів, оскільки знаходився боком до нього, а потім ще декілька ударів ножом в ліву руку та передпліччя, після чого їх розборонив ОСОБА_9 . Від отриманих поранень він випав у дверний отвір, йому стало зле, після чого ОСОБА_7 викликав швидку допомогу та поліцію.

Потерпілий категорично заперечив можливий власний напад із застосуванням ножа на обвинуваченого чи свідків.

Свідок ОСОБА_8 про конкретні обставини конфлікту в суді показала, що його ініціатором був нетверезий потерпілий, який спочатку схопив її руками за плечі, став її трясти та кричати. ОСОБА_7 перемістив її в протилежний кут приміщення кав`ярні. Після чого разом з ОСОБА_9 намагався заспокоїти потерпілого, пропонуючи тому покинути це приміщення, а коли той став опиратися, то стали брати його під руки, щоб вивести на вулицю. Несподівано в руці у ОСОБА_5 опинився ніж, яким той замахнувся в її бік, на що першим зреагував ОСОБА_9 , підставивши під удар ліву руку. В наступний момент ОСОБА_9 вивів її з приміщення кав`ярні, після чого вона, будучи наляканою, хуткою ходою пішла додому.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник з приводу неадекватних дій нетверезого ОСОБА_5 по відношенню до дівчини ОСОБА_7 , в розвиток якого потерпілий схопив в руку ніж, яким намагався нанести їй удар. Свідок особисто заблокував цей удар власною рукою, дівчина вибігла, а обвинувачений вихопив у потерпілого ніж та знову настояв, щоб той залишив кав`ярню. ОСОБА_5 же, навпаки, став йти на ОСОБА_7 та наносити йому удари руками, на що обвинувачений прикрив рукою очі та почав хаотично відбиватися ножом. Потерпілий впав у відчинений дверний отвір, після чого свідок побачив плями крові на лівому боці його тулубу. Обвинувачений негайно викликав медичну допомогу, наряд поліції, після чого став допомагати ОСОБА_5 , розірвав на собі футболку, намагаючись нею зупинити кровотечу.

Як вбачається із протоколів слідчих експериментів від 18 лютого 2020 року відповідно потерпілий ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 , кожний окремо, на місці показали про механізм спричинення ОСОБА_7 потерпілому ножових поранень, а свідок ОСОБА_8 про початок та розвиток конфлікту, що в цілому відповідало вищевикладеним показанням цих осіб в суді (а.с.65-69,74-76,77-79,80-82).

Відповідно до роздруківки телефонного повідомлення до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про подію №48052404 о 00 годин 01 хвилину 27 грудня 2019 року надійшла інформація від ОСОБА_7 про підріз чоловіка, який чіплявся до дівчини, ШМД на місці, м. Одеса, вул. Кримська,62А. Заявник повідомив, що був у шоковому стані, не знає куди і скільки зробив поранень (а.с.47).

Згідно із протоколом огляду місця події від 27 грудня 2019 року на ділянці місцевості біля буд. №62А по вул. Кримській, в м. Одесі було виявлено пляму речовини бурого кольору, а в самому приміщенні кав`ярні ніж у зламаному стані (а.с.52-57).

Як вбачається із протоколу огляду від 27 грудня 2019 року з приміщення КНП «Одеська обласна клінічна лікарня було вилучено пошкоджені та заплямовані речовиною бурого кольору предмети одягу госпіталізованого ОСОБА_5 (а.с.60-61).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 24 лютого 2020 року №282 у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження:

- віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, колото-різані поранення області лівого плечового суглобу (одне), та лівого плеча (одне) та лівого променевого - зап`ясткового суглобу (одне);
- визнане в якості тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя колото-різане поранення лівої поперекової області, з ушкодженням лівої нирки.

Вказані ушкодження утворилися від ударної дії колюче-ріжучого предмета, індивідуальні властивості якого в ушкодженнях не відобразилися та могли бути спричинені 26 грудня 2019 року від дії ножа (а.с.125-128).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи від 27 лютого 2020 року №466 тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися при механізмі, який відтворено у відеофайлах слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Інформація, що міститься у відеофайлах слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відображає безпосередній контакт травмуючого предмета (ножа) з тілом ОСОБА_5 , тому дати їм судово-медичну оцінку з приводу механізму спричинення ушкодження не представляється можливим (129-130).

22 лютого 2020 року вилучені ніж та предмети одягу потерпілого було оглянуто, визначено їх індивідуальні особливості та долучено до провадження в якості речових доказів (т.1 а.с.86-88).

Згідно висновку судово-медичної криміналістичної експертизи від 13 лютого 2020 року №31 на вилучених речах потерпілого ОСОБА_5 виявлено: колото-різане пошкодження на передній поверхні лівого рукава, утворене плоским колюче-ріжучим знаряддям типу ножа, що має обушок, лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 4,2 см; колото- різане пошкодження на передній поверхні лівого рукава, утворене плоским колюче-ріжучим знаряддям типу ножа, що має обушок, лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 1,9 см; колото-різане пошкодження на передній поверхні лівого рукава, утворене плоским колюче-ріжучим знаряддям типу ножа, що має гостре лезо; визначити ширину зануреної частини клинка не представляється можливим через надмірно виражену різану компоненту. Сателітне пошкодження могло бути утворене при проходженні леза по складці матеріалу; колото-різане пошкодження на спинці, утворене плоским колюче-ріжучим знаряддям типу ножа, що має обушок, лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 4,1 см; різане пошкодження на спинці, утворене гострим предметом, що має гострий край (ріжучу кромку); різане пошкодження на задній поверхні лівого рукава, було утворене гострим предметом, що має гострий край (ріжучу кромку); колото - різане пошкодження на задній поверхні лівого рукава, утворене плоским колюче-ріжучим знаряддям типу ножа, що має виражений обушок і лезо, ширину зануреної частини клинка не представляється можливим через надмірно виражену різану компоненту.
На джемпері виявлені пошкодження, по локалізації та морфології аналогічні пошкодженням №1, №2, №3, №4 і №6 на пальто. На футболці виявлені пошкодження, по локалізації та морфології аналогічні пошкодженням №1, №2 і №4 на пальто.
Індивідуальні особливості травмуючого знаряддя в пошкодженнях не відобразилися, ідентифікація можлива тільки за груповими властивостями. Не виключається, що всі досліджені пошкодження могли бути заподіяні одним і тим же травмуючим знаряддям при певних умовах занурення, з іншого боку - виявлених даних недостатньо, щоб стверджувати, що ушкодження були заподіяні саме одним і тим же травмуючим знаряддям.
Не виключається, що досліджені пошкодження могли бути завдані клинком представленого ножа, або іншого, аналогічного за розмірами і конструкцією клинка(а.с.108-121).

Згідно висновків судово-медичних імунологічних експертиз від 17 січня 2020 року та 21 лютого 2020 року на фрагменті бинта зі змивами бурого кольору, вилученому з місця події, а також на чоловічій футболці, належній потерпілому, виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_5 та виключається від підозрюваного ОСОБА_7 (а.с.105-107,122-124).

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи від 28 січня 2020 року №25 у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: два садна правої кисті, три синця лівого плеча, що утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях ушкоджень не відобразилися. В механізмі виникнення ушкоджень могли мати місце удари, тертя. Враховуючі морфологічні особливості ушкоджень (синці синюшно - зеленого кольору в центрі з жовтуватим відтінком по периферії; садна - вкриті кірками темно- червоного кольору, які розташовані вище рівня оточуючої шкіри, з ділянками відпадання по периферії) слід вважати, що вони виникли приблизно за 6,7-12 діб до початку проведення обстеження, тобто могли бути спричинені 26 грудня 2019 року.

Дані ушкодження, як окремо так і разом, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних судячи з цього травмуючий предмет діяв на тіло ОСОБА_7 , не менш як п`ять разів. Об`єктивних судово-медичних даних за якими можливо встановити послідовність спричинення тілесних ушкоджень, в розпорядженні експерта немає. Дані ушкодження не характерні для самоспричинення та не були небезпечними для життя (131-132).

Аналізуючи доводи сторони захисту та сукупність досліджених доказів суд дійшов наступного.

Обвинувачений фактично показав, що здійснював захист присутніх під час конфлікту з потерпілим осіб, відібравши у того ніж, а тому не мав умислу на умисне нанесення йому тілесних ушкоджень.

Разом з тим, ч.3 ст.36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто спочатку має бути встановлено право обвинуваченого на необхідну оборону, межі якої було перевищено.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Наявність суспільно небезпечного посягання має початковий і кінцевий момент. Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, в кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Згідно встановлених нами в судових засіданнях обставин справи словесний конфлікт відбувся між ОСОБА_5 з одного боку та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 з іншого боку, в приміщенні кав`ярні у вечірній час доби. Сам же контакт із застосуванням фізичної сили відбувся між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 , в ході якого обвинувачений побачив в руці потерпілого ніж, яким той замахнувся в бік ОСОБА_8 , проте удар був заблокованим ОСОБА_9 . Після зазначеного обвинувачений відібрав цей же ніж у потерпілого, тобто в цей же момент в руках потерпілого жодних колючо - ріжучих та інших травмуючих предметів не було. Це означає про відсутність або ж завершення суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого до обвинуваченого та відсутність будь-якої небезпеки зі сторони ОСОБА_5 з момент часу, коли ніж опинився в руках обвинуваченого, а наступні дії ОСОБА_7 фактично були помстою за допущений конфлікт.

Також необхідно зазначити, що згідно показань потерпілого, свідків, обвинуваченого, а також медичної документації потерпілого, останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що в певній мірі позбавляло його можливості реально посягати на життя та здоров`я двох осіб ( ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), які узгоджено намагалися виштовхнути того з приміщення кав`ярні.

Незважаючи на викладене ОСОБА_7 , відібравши у ОСОБА_5 вищевказаний ніж, без подальшої необхідності, наніс цим знаряддям потерпілому шість ударів, чим спричинив тому одне колото-різане поранення області лівого плечового суглобу, три колото-різаних поранень лівого плеча та одне колото-різане поранення області лівого променевого - зап`ясткового суглобу, а також одне колото-різане поранення лівої поперекової області з ушкодженням лівої нирки.

Враховуючи викладене необхідно дійти загального висновку, що такі дії ОСОБА_7 не були обумовлені необхідною обороною та носили виключно умисний характер, а особиста протилежна позиція обвинуваченого є помилковою формою захисту, яка суттєво не повинна впливати на вид та розмір призначеного йому покарання.

Таким чином суд визнає доведеним вчинення ОСОБА_7 наступних дій.

Близько 23 години 00 хвилин 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кав`ярні біля буд. АДРЕСА_2 , під час виниклого з мотивів особистої неприязні конфлікту із раніше знайомим ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілому шість ударів ножом в різні частини тіла, чим заподіявОСОБА_5 :
- віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, колото-різані поранення області лівого плечового суглобу (одне), та лівого плеча (одне) та лівого променевого - зап`ясткового суглобу (одне);
- визнане в якості тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя колото-різане поранення лівої поперекової області, з ушкодженням лівої нирки, що призвело до втрати останнього органу.
Зазначені дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату будь-якого органу.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 27656 грн та моральної шкоди в розмірі 400000 грн, який ОСОБА_7 визнав частково.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про: 1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів при проходженні стаціонарного лікування після отриманих тілесних ушкоджень, що частково підтверджено в суді відповідними фіскальними чеками, на загальну суму 12702,03 грн (без врахування накладної №3926, яка дублює фіскальний чек №), висновками вищезазначених судово-медичних експертиз, випискою із медичної картки КНП «ООКЛ» №30693 від 03 січня 2020 року та листком непрацездатності серії АДЦ№800856; 2) вартість пошкодженого внаслідок отриманих поранень одягу, на загальну суму 8710 грн; 3) розмір майбутніх витрат на подальше лікування та реабілітацію, на загальну суму 5000 грн.

Вирішуючи зазначений позов в цій частині суд вважає його документально доведеним лише в частині оплати лікування представленими фіскальними чеками, на суму 12702,03 грн, яка підлягає стягненню з обвинуваченого. Відмова в задоволенні інших майнових вимог обумовлена відсутністю жодного документально доведеного доказу в обґрунтування розміру як спричиненої майнової шкоди, так і потреби в подальшому лікуванні, реабілітації тощо. В разі ж фактичного подальшого проходження лікування, пов`язаного з отриманим в даному кримінальному провадженні тяжким тілесним ушкодженням потерпілий не буде позбавлений права додатково звернутися з майновими позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді зазначив, що отримання тілесних ушкоджень призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, втрати життєво важливого органу, а також душевних переживань та моральних страждань. З часом він продовжує відчувати такі моральні страждання через неможливість повернутися до звичного повноцінного образу життя, отримав стійку часткову втрату працездатності, вимушений витрачати додатковий час на відвідування лікарів.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим тяжкого ушкодження здоров`я з вини обвинуваченого, наступне оперативне втручання з метою врятувати його життя, безумовно, потягли для ОСОБА_5 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 35000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд визнає: факт першого його притягнення до кримінальної відповідальності, а також надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд також не може визнати в якості другого виду обставин можливе перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така обставина в обвинувальному акті йому не вмінена, медичний огляд у встановленому порядку він не проходив та особисто заперечує існування цієї обставини.

Суд також враховує наявність у обвинуваченого власної сім`ї, з обов`язком утримання вагітної дружини, його офіційне працевлаштування в сфері громадського харчування, виключно позитивні характеристики за місцями проживання та працевлаштування, висновок досудової доповіді про середню ймовірність вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення, відсутність щодо обвинуваченого будь-яких інших негативних даних, а також ту обставину, що розглядуваний судом конфлікт було розпочато активними діями нетверезого потерпілого.

З урахуванням викладеного, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винуватого, а також позиції потерпілого, який не вимагає для ОСОБА_7 реального чи суворого покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку.

Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України, із скасуванням накладеного на них арешту.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинену матеріальну шкоду в розмірі 12702 (дванадцять тисяч сімсот дві) грн 03 коп., а також моральну шкоду в розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів: зламаний ніж конфіскувати, з наступним знищенням; предмети одягу та взуття потерпілого повернути ОСОБА_5 ; змиви речовини бурого кольору - знищити встановленим порядком; мобільний телефон «iPhone 6» - вважати повернутим ОСОБА_7 .

Арешт, накладений на вищезазначені речові докази - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1