КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київський апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 24 лютого 2020 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 проживаючого в АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14 березня 2020 року, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 4. 8 ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язавши:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;
- здати на зберігання до органів міграційної служби паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди, а також проханні надати таку вигоду для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з 23 год. 00 хв. 06 год. 00 хв. наступної доби, за місцем фактичного проживання .
На думку захисника, в органу досудового розслідування відсутні фактичні дані, які б свідчили про те, що підозрюваний буде неналежно виконувати процесуальні обов`язки і вчиняти протиправні дії, впливати на свідків по справі, залишати місце постійного проживання.

Зазначає, що ОСОБА_6 , має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні малолітнього сина 2005 року народження. Крім того, мати підозрюваного пенсіонерка за віком, старший брат не працює, хворіє на психіатричне захворювання, як потребують постійної допомоги від ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 27 листопада 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001801, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
15 січня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК країни.
16 січня 2020 року слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 ,звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів, заборонивши йому цілодобово залишати житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року клопотання слідчого задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інші способи неналежної процесуальної поведінки.
В сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи згідно з вимогами чинного законодавства слідчим суддею, всупереч доводам апеляційної скарги, враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, характеризуючі дані підозрюваного, його майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворий запобіжний запобіжній захід здатний запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання органу досудового розслідування, оскільки доведено суду обставини, за якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, всупереч доводам апеляційної скарги.
Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати його, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушень, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Окрім того, органами досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення від кримінальної відповідальності за тяжке кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та заявника, знищити чи підробити речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування або в інший спосіб перешкоджати здійсненню кримінального провадження.
Вказані ризики оцінені слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження, що дає законні підстави для обмеження свободи ОСОБА_6 , а тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.
З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для відмови в застосуванні, або ж для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді існували всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення.
Таким чином, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 376 404, 405, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14 березня 2020 року, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/1173/2020 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11

Категорія ст.182 КПК України Доповідач: ОСОБА_1