КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/896/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу директора Приватного підприємства «Чудсервіс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року,
за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2019 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на 62 вантажні вагони з наступними номерами:

№Номер вагонуДата побудовиМодельЗаводський номер
1. .03.4531
2. .10.803
3..02.2880
4..02.2893
5..10.804
6..10.805
7..10.806
8..10.807
9..08.880
10..08.881
11..08.29
12..11.811
13..11.813
14..11.814
15..01.315
16..12.99
17..01.26
18..01.27
19..01.28
20..01.29
21..01.30
22..01.31
23..01.32
24..01.33
25..01.34
26..01.35
27..01.199112-119-011307
28..01.199112-119-011523
29..01.199112-119-017752
30..01.94
31..01.519
32..04.-021420
33..04.-021421
34..04.-021422
35..04.-021423
36..04.-021424
37..06.146
38..06.147
39..06.148
40..06.149
41..06.150
42..12.178
43..12.183
44..02.735
45..02.736
46..11.187
47..11.188
48..11.189
49..11.190
50..11.191
51..11.192
52..11.193
53..11.194
54..11.195
55..11.196
56..12.107
57..09.0761
58..09.0745
59..09.0753
60..09.0707
61..09.0764
62..03.461

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, директор ПП «Чудсервіс» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2019 року та скасувати дану ухвалу про накладення арешту на 62 вагони.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою, такою, що грубо порушує права власника майна на володіння та користування, є прямим втручанням в господарську діяльність ПП «Чудсервіс», що перешкоджає здійсненню законної господарської діяльності, чим завдається значна матеріальна шкода підприємству.

Питання про накладення арешту на майно в межах даного кримінального провадження вже розглядалось судами першої та апеляційної інстанції та були прийняті відповідні рішення. Органом досудового розслідування під час повторного подання клопотання про накладення арешту було здійснено перекваліфікацію кримінального правопорушення, що є незаконним. Слідчий чи прокурор повинні були зареєструвати нове кримінальне правопорушення із присвоєнням нового номеру в ЄРДР, чого зроблено не було.

Слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, перелік яких визначений ст.ст. 167, 170 КПК України. Арешт було накладено з метою забезпечення можливої конфіскації, та цивільного позову за відсутності у відповідному кримінальному провадженні підозрюваного (обвинуваченого), проте в ухвалі слідчим суддею не наведено доказів, що вказують на вчинення посадовими особами ПП «ЧУДСЕРВІС» кримінального правопорушення, або доказів того, що дане підприємство має нести цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, також ПП «Чудсервіс» не є юридичною особою, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Також не зазначено вартість майна, на яке накладається арешт, не зазначено розміру шкоди та не обґрунтовано співрозмірність обмеження права власності із розміром заподіяної невідомими особами шкоди.

Арештоване майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, на думку апелянта правових підстав для накладення арешту у слідчого судді не було.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0011578 від 06.10.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою міста Києва.
До правоохоронних органів надійшло повідомлення представника ОСОБА_10 про те, що службові особи «Риф-Транс ЛТД», незаконно відчужили майно товариства, чим спричинили майнової шкоди останній. Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 являються власниками та співзасновниками ТОВ «Риф-Транс ЛТД» () з часткою капіталу 50% кожна. Основним видом діяльності вказаного товариства являється отримання прибутку від експлуатації залізничних вагонів. Директором вказаного товариства являється ОСОБА_12 , якого було призначено установчими зборами засновників. Основним видом діяльності вказаного товариства являється отримання прибутку від експлуатації залізничних вагонів.
У ході господарської діяльності, ТОВ «РИФ-ТРАНС ЛТД» () придбано 62 залізничні вагони, що підтверджено листом Регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 21.08.2018 №113-1-4/602): які в 2018 році, ОСОБА_12 і реалізував без відома співзасновника та власника товариства ОСОБА_10 , спричинивши майнову шкоду засновнику.

Згідно інформації з автоматизованого банку даних парку вантажних вагонів ПАТ « Українська залізниця», належні ТОВ «Риф-Транс ЛТД» вантажні вагони станом на 25.10.2018 рве віднесені за власником - ПП «Чудсервіс» ()підтверджується Листом філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 25.10.2018 року №113-1-4/630. При цьому засновником ПП «Чудсервіс» є ОСОБА_13 , який є батьком ОСОБА_11 .

В подальшому, договором купівлі-продажу вагонів №12/06/2018 від 12.06.2018 року ТОВ «Риф-Транс ЛТД» відчужено на користь ПП «Чудсервіс» 47 залізничних вагонів. При цьому вартість вагонів за договором №03/05/2018 становить 5 421 104,33 грн., а за договором №12/06/2018 - 3 367 444,24 грн. Між тим, проведеною оцінкою 15 вагонів встановлено, що їх вартість складає 12 879 200,00 грн., 47 вагонів - 31 126 600,00 грн.

17.12.2019 року прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на 62 вантажні вагони, номери яких зазначені у клопотанні.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2019 року клопотання прокурора задоволено, накладено арешт на 62 вантажні вагони, перелік яких зазначено в резолютивній частині ухвали.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0011578, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Клопотання про арешт майна слідчий обґрунтував метою збереження речових доказів для запобігання можливості їх втрати, передачі, відчуження тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вантажні вагони, прокурор повинен був зазначити, яке відношення останні мають до вчинення кримінального правопорушення.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вантажні вагони, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення ПП «Чудсервіс» кримінального правопорушення, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Відповідно до договорів купівлі продажу вагонів № 03/05/2018 від 03.05.2018 року та № 12/06/2018 від 12.06.2018 року, які були долучені до апеляційної скарги, ПП «Чудсервіс» придбало у ТОВ «РИФ ТРАНС ЛТД» у власність 47 та 15 вантажних вагонів, що підтверджує набуття права власності ПП «Чудсервіс» на арештоване майно.

За положеннями ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Будь-яких даних про визнання недійсними в судовому порядку вищезазначених договорів матеріали клопотання не містять. Не було додано таких і учасниками провадження.
Учасники судового засідання не заперечували, що судові спори з приводу визнання недійсними вказаних правочинів не ініційовані будь ким.
Постанова слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_14 від 04.10.2019 року, про визнання вантажних вагонів речовими доказами у кримінальному провадженні № 0011578 від 06.10.2018 року, ґрунтується фактично на тому, що зазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте, будь - яких посилань на те, що вантажні вагони на які накладено арешт, були набуті кримінально протиправним шляхом або отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України постанова слідчого не містить.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання майна, що було арештовано. Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.
Накладення арешту на вантажні вагони не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ПП «Чудсервіс» потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу директора Приватного підприємства «Чудсервіс» ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 та накладено арешт на 62 вантажні вагони з наступними номерами:

№Номер вагонуДата побудовиМодельЗаводський номер
1. .03.4531
2. .10.803
3..02.2880
4..02.2893
5..10.804
6..10.805
7..10.806
8..10.807
9..08.880
10..08.881
11..08.29
12..11.811
13..11.813
14..11.814
15..01.315
16..12.99
17..01.26
18..01.27
19..01.28
20..01.29
21..01.30
22..01.31
23..01.32
24..01.33
25..01.34
26..01.35
27..01.199112-119-011307
28..01.199112-119-011523
29..01.199112-119-017752
30..01.94
31..01.519
32..04.-021420
33..04.-021421
34..04.-021422
35..04.-021423
36..04.-021424
37..06.146
38..06.147
39..06.148
40..06.149
41..06.150
42..12.178
43..12.183
44..02.735
45..02.736
46..11.187
47..11.188
48..11.189
49..11.190
50..11.191
51..11.192
52..11.193
53..11.194
54..11.195
55..11.196
56..12.107
57..09.0761
58..09.0745
59..09.0753
60..09.0707
61..09.0764
62..03.461
, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 про накладення арешту на 62 вантажні вагони з наступними номерами:

№Номер вагонуДата побудовиМодельЗаводський номер
1. .03.4531
2. .10.803
3..02.2880
4..02.2893
5..10.804
6..10.805
7..10.806
8..10.807
9..08.880
10..08.881
11..08.29
12..11.811
13..11.813
14..11.814
15..01.315
16..12.99
17..01.26
18..01.27
19..01.28
20..01.29
21..01.30
22..01.31
23..01.32
24..01.33
25..01.34
26..01.35
27..01.199112-119-011307
28..01.199112-119-011523
29..01.199112-119-017752
30..01.94
31..01.519
32..04.-021420
33..04.-021421
34..04.-021422
35..04.-021423
36..04.-021424
37..06.146
38..06.147
39..06.148
40..06.149
41..06.150
42..12.178
43..12.183
44..02.735
45..02.736
46..11.187
47..11.188
48..11.189
49..11.190
50..11.191
51..11.192
52..11.193
53..11.194
54..11.195
55..11.196
56..12.107
57..09.0761
58..09.0745
59..09.0753
60..09.0707
61..09.0764
62..03.461
, - відмовити.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3