Справа № 629/1167/18
Номер провадження 1-кп/629/53/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про призначення судово-психологічної експертизи в Полтавському відділенні науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса за матеріалами відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання зазначила, що в ході судового розгляду допитано свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що про обставини кримінального правопорушення розповісти не може, оскільки нічого не пам`ятає через вживання на момент його допиту під час досудового розслідування наркотичних засобів. В ході відтворення запису зі слідчим експериментом за участю ОСОБА_6 , останній повідомив, що на той час він перебував у стані наркотичного сп`яніння та на відеозаписі це чітко помітно. Зазначив, що відомості, отримані під час слідчого експерименту із ОСОБА_6 , мають істотне значення для справи, оскільки при відтворенні обстановки свідок чітко вказував на вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, очевидцем якого був ОСОБА_6 , а для з`ясування факту наявності або відсутності психологічного впливу на процес реконструювання подій злочину свідком, необхідні спеціальні знання, то відповідно до вимог ст. 242 КПК України, виникла необхідність у проведенні судово-психологічної експертизи за матеріалами відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 .

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисник зазначив, що вказане клопотання прокурора, заявлене на стадії дебатів, направлене на затягування розгляду справи по суті та призводить до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження. Крім того, пояснив, що висунуте ОСОБА_4 обвинувачення ґрунтується на сукупності доказів, в тому числі і показаннях інших свідків, а не лише показаннях одного свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні під час його допиту повідомив, що він на час проведення за його участю слідчого експерименту був наркоманом. Також на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 перед проведенням слідчого експерименту був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, і якщо сторона обвинувачення вважає, що він надав завідомо неправдиві показання, ця обставина повинна бути встановлена в іншому кримінальному провадженні, порушеному за ст. 384 КК України, а не в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура(ст. 2 КПК України).

Частиною 1 ст. 318 КПК України передбачено, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам(ч.1 ст. 332 КПК України). Частиною 1 ст.242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 95 КПК України передбачено, що показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Свідок зобов`язаний давати показання слідчому, прокурору, слідчому судді та суду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Порядок з`ясування достовірності показань свідка визначений ст. 96 КПК України, якою передбачено, що сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка. Для доведення недостовірності показань свідка сторона має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність свідка. Свідок зобов`язаний відповідати на запитання, спрямовані на з`ясування достовірності його показань. Свідок може бути допитаний щодо попередніх показань, які не узгоджуються із його показаннями.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 67 КПК України за завідомо неправдиві показання слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду або за відмову від давання показань слідчому, прокурору, слідчому судді чи суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, свідок несе кримінальну відповідальність.

Свідок ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, усно надав відповідні покази, які суд відповідно до вимог ст. 23 КПК України досліджує безпосередньо. Порядок з`ясування достовірності показань свідка визначений ст. 96 КПК України.

Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

На думку суду, за наявності обставин, що можуть свідчити про вчинення свідком ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КПК України, перевірка вказаних обставин має проводитись в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про призначення судово-психологічної експертизи за матеріалами відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст.2, 22,23, 84, 94, 95, 318, 332 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про призначення судово-психологічної експертизи за матеріалами відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 -залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1