Номер провадження: 11-кп/813/1287/20
Номер справи місцевого суду: 512/18/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 05 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000215 від 20.11.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 05 березня 2020 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України був продовжений строк тримання під вартою, строком на 60 діб, до 04 травня 2020 року.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисника ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд формально підійшов до вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 , що прямо суперечить практиці Європейського суду з прав людини, а оскаржувана ухвала не містить хоча б одного конкретного ризику передбаченого ст.177 КПК України, з посиланням на відповідні докази.

Так, поза увагою суду залишилось те, що обвинувачений ОСОБА_8 характеризується односельчанами виключно з позитивної сторони, раніше не судимий, до затримання та арешту мав постійне місце роботи, а після вчинення злочину ОСОБА_8 чекав приїзду працівників поліції та не від кого не переховувався.

Крім цього, захисник зазначив, що суд не мотивував неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал суду першої інстанції щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що Любашівським районним судом Одеської області проводиться судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000215 від 20.11.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно ОСОБА_8 , а тому на даному етапі кримінального провадження питання щодо обґрунтованості обвинувачення, оцінки доказів та встановлення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів відноситься до компетенції суду першої інстанції за результатами судового розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Любашівського районного суду Одеської області від 05.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_8 був продовжений строк тримання під вартою, оскільки суд дійшов висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та зазначені в ухвалі про застосування запобіжного заходу,не зменшилися, і на сьогоднішній день жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
З матеріалів кримінальних проваджень вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 15 років.
Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, у разі доведеності його вини, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім цього, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , в тому числі, є запобігання спробам обвинуваченого незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Так, свідки у цьому кримінальному провадженні проживають з ОСОБА_8 в одному селі, що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_8 на свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, суд першої інстанції вірно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, перебуваючи у працездатному віці, ОСОБА_8 ніде не працював, не має своєї сім`ї та осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Щодо доводів захисника про те, що суд першої інстанції не мотивував неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, оцінивши суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 злочину, прийшов до висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що до теперішнього часу не відпали ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Любашівського районного суду Одеської області від 05 березня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000215 від 20.11.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4