Справа № 740/2678/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/13/20
Категорія - ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, освіта середня, раніше судимого 02.04.2010 року Ніжинським міськрайонним судом за ст.289 ч.2, ст.69, ст.185 ч.3, ст.186 ч.3, ст.69, ст.185 ч.2, ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання: за ч.2 ст.185 КК України один рік позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України чотири роки позбавлення волі; за ч.1 ст.357 КК України два роки обмеженням волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття покарання призначено чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком три роки, зобов`язавши періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 1231,44 грн. на користь держави.

Як встановлено судом першої інстанції, 03.02.2014 р. близько 00 години ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення офіційного документу та доводячи свої злочинні наміри до кінця, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , скористався вільним доступом до банківської кредитної картки ПриватБанку, що належить ОСОБА_9 , викрав її з наміром у подальшому зняти з неї грошові кошти.

Після цього, ОСОБА_7 маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, достовірно знаючи код доступу (PIN-код) до грошових коштів у банкоматі по вулиці Московській, 21-Д, повторно таємно викрав із картки гроші в сумі 3000 грн. (без врахування комісії в сумі 120 грн.) чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку за загальну суму 3120 грн.

Улітку 2014 року ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, шляхом розбиття вікна проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки повторно таємно викрав тюнер Toshiba 2165 XR вартістю 700 грн., плед-покривало вартістю 479,80 грн., дві подушки розмірами 60х60, вартістю 260 грн., що належить власнику помешкання. Після цього ОСОБА_7 із викраденим з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди.

У травні 2015 року ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна та доводячи свої злочинні наміри до кінця, перебуваючи на території будинку ОСОБА_11 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , користуючись вільним доступом, повторно таємно викрав велосипед «Аіст», вартістю 700 грн., що належить власниці помешкання. Після цього ОСОБА_7 із викраденим з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України визначене у вироку місцевого суду без застосування ст..75,76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню. Зазначає, що при призначенні покарання судом не взято до уваги тяжкість вчинених злочинів, те, що маючи не зняті та не погашені судимості ОСОБА_7 вчинив нові злочини проти власності, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого. А тому вважає, що призначене покарання не є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення й попередження нових злочинів, а також порушує вимоги статей 50,65-67 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу, подану прокурором залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За встановлених судом обставин дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до ст.50, ч.1 п.3 ст.65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд повинен призначати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєння кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення - злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного ОСОБА_7 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, а також пом`якшуючі вину обставини - щире каяття,часткове відшкодування шкоди та обтяжуючу обставину - рецидив злочинів і призначив покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України та звільнив ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком три роки, зобов`язавши періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до обвинуваченого положення ст.75 КК України та звільнено його від покарання з іспитовим строком, оскільки таке покарання не буде справедливим та достатнім і не буде сприяти досягненню превентивної мети покарання, визначеної у ст.50,65 КК України.

Так, вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції належним чином не врахував того, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, які згідно ст.12 КК України за ступенем тяжкості відносяться до злочинів невеликої, середньої тяжкості та тяжкого злочину. Також судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 будучи раніше засудженим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та маючи не зняті та непогашені судимості вчинив нові злочини проти власності.

Також не досліджено в повній мірі та не надано оцінку даним про особу винного, а саме те, що, ОСОБА_7 відбув покарання у вигляді 4 років позбавлення волі за вироком Ніжинського міськрайонного суду від 02.04.2010 року, указане не сприяло досягненню мети визначеної у ст.50 КК України, оскільки нові злочини ним було вчинено через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі.

Не повне врахування цих обставин справи потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком окрім тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує також, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за корисливі злочини, нові злочини вчинив через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі, обтяжуючу обставину, а саме рецидив злочинів. Також, колегія суддів враховує і щире каяття обвинуваченого.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 є особою працездатного віку, однак ніде не працює та не висловлює бажання зайнятися суспільно-корисною працею та отримати законним шляхом засоби до існування. Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, відповідно до положень ст.439 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений найбільш тяжкою статтею.

Керуючись ст. ст.404, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України один рік позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України два роки обмеженням волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 17 грудня 2019 року.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4