Справа № 128/2920/19
ВИРОК
Іменем України

02 січня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2019 року за №0000455 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Переорки Вінницького району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , маючого неповну середню освіту, одруженого, пенсіонера, раніше несудимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, -

в с т а н о в и в:

31.05.2019 року приблизно о 16 год 30 хв ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , а саме в літній кухні, де займався нарізанням хліба. В цей час до вказаного будинку прийшов син ОСОБА_4 ОСОБА_6 та почав словесну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , під час якої висловлював претензії з приводу поведінки батька. Перебуваючи в збудженому стані ОСОБА_6 пішов у напрямку літньої кухні, де в цей час знаходився ОСОБА_4 . Почувши крики дружини ОСОБА_7 про те, що син іде до нього із наміром нанести йому тілесні ушкодження, ОСОБА_4 вибіг з приміщення літньої кухні та побіг в бік саду, тримаючи при цьому в правій руці кухонний ніж, яким він різав хліб. ОСОБА_6 побіг за ним та наздогнав його біля хвіртки, яка веде у сад. Намагаючись заспокоїти сина ОСОБА_4 утримував обома руками хвіртку з боку саду та одночасно тримаючи в правій руці кухонний ніж, в той час як ОСОБА_6 намагався перетягнути батька на свій бік, хапаючи його за одяг та намагаючись нанести йому тілесні ушкодження. Переборовши спротив батька і переваживши хвіртку на його сторону, ОСОБА_6 втратив рівновагу і почав падати. Під час такого падіння з власної необережності наткнувся на кухонний ніж, який ОСОБА_4 тримав у правій руці, не усвідомлюючи, що від таких його дій можуть настати тяжкі наслідки, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Відповідно до висновку експерта №923/988/1152 від 18.10.2019 року у ОСОБА_6 утворилося тілесне ушкодження у вигляді рани лівої половини грудної клітини, проникаючої до лівої плевральної порожнини, з пораненням верхньої і нижньої долів лівої легені, верхньої легеневої вени і перикарда, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Цивільний позов не заявлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у обвинувальному акті, щиро розкаявся. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 31.05.2019 року біля 16-30 год він перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , в літній кухні, де нарізав ножом хліб. В цей час до нього додому прийшов його син, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та почав сваритися із дружиною і висловлювати претензії щодо його поведінки. А згодом вирішив виказати ці претензії йому особисто та пішов до місця де він перебував. Дружина, вважаючи, що син йде його бити, почала кричати. Він, злякавшись такої поведінки сина, вибіг на вулицю та побіг в бік садка. В цей час у нього в руках знаходився ніж, яким він різав хліб. Син його наздогнав біля хвіртки до садка. Коли син наблизився до нього вони опинилися по різні боки від вказаної хвіртки. Він намагався утримувати руками хвіртку, щоб син не зміг її відчинити. Син, намагаючись перетягнути його на свій бік, не втримав рівновагу та наткнувся на ніж, який в цей час знаходився в його руках, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження. Наміру завдавати синові тілесні ушкодження у нього не було, про вчинене він дуже шкодує. Висновок експерта не оспорив.

Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в судовому засідання зазначив, що обвинувачений є його рідним батьком, претензій до обвинуваченого у нього немає, оскільки це його батько, він його пробачив. Просив обвинуваченого не карати, так як сам винен, тому що перебував в стані алкогольного спяніння та сам зачинив сварку.

Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому, суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим не є складним, є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю, цивільний позов по справі не заявлявся.

Прокурор та потерпілий не оспорили фактичні обставини справи, їм зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом встановлено наступне.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був особою пенсійного віку (а.с. 80-81), раніше не судимий (а.с. 85), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 83, 84), одружений, непрацюючий, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 82), не є інвалідом першої-другої груп.

Згідно досудової доповіді Вінницького міськрайонного відділу з питань пробації (а.с.39-42), виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Розглядаючи дане кримінальне провадження, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, характер вчиненого злочину та особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно з`являвся на виклики, дав правдиві покази, а також враховує вік обвинуваченого.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється пенсіонером за віком, тобто особою, яка досягла пенсійного віку 60 років згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Санкцією статті 128 КК України передбачені покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт та обмеження волі.

Враховуючи, що згідно з положеннями ч.3 ст.56, ч.2 ст.57 та ч.3 ст.61 КК України жодне із зазначених в санкції статті 128 КК України покарань, з огляду на вік обвинуваченого, не можуть бути до нього застосовані, суд не вправі, в даному випадку, перейти до більш м`якого виду покарання, тому ОСОБА_4 слід звільнити від покарання.

Відповідні роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно частини 7 пункту 8 вказаної Постанови суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК ( 1001-05 ) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Наявності процесуальних витрат у кримінальному провадженні не встановлено.

Речові докази підлягають знищенню та поверненню законному володільцю, згідно вимог ст. 100 КПК України та відповідно до висловленої у судовому засіданні думки учасників кримінального провадження.

Дія запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_4 припинилась та стороною обвинувачення не ініціювалося питання його продовження.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України та звільнити його від покарання.

Речові докази ніж, змиви речовини бурого кольору з поверхні металевої труби, змиви речовини бурого кольору з леза ножа, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РВП знищитини.

Речові докази помаранчеву сорочку з речовиною бурого кольору, штани джинсові синього кольору, труси чорного кольору, шкарпетки чорного кольору, туфлі чорного кольору, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Вінницького РВП повернути власнику ОСОБА_6 .

Зняти арешт з майна ножа, змивів речовини бурого кольору з поверхні металевої труби, змивів речовини бурого кольору з леза ножа, помаранчевої сорочки з речовиною бурого кольору, штанів джинсових синього кольору, трусів чорного кольору, шкарпеток чорного кольору, туфлів чорного кольору, що накладено ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання суду апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення направити потерпілому, якщо він не був присутній при його проголошенні.

Суддя ОСОБА_1