Справа № 755/1868/19
№ 1-кп/755/255/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000534 від 21.01.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, українки, громадянки України, не працюючої, маючої на утриманні двох неповнолітній дітей - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, (у провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт за ч. 1 ст. 190 КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 21 січня 2019 року, ОСОБА_6 , приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебувала за адресою: м. Київ, вул. Соборності, 5-В, у приміщенні магазину «Катран», де у неї під час придбання продуктів харчування виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, шляхом обману. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, ОСОБА_6 , придбавши продукти харчування, вирішила відмовитися від придбання обраного товару та запропонувала продавцю - потерпілій ОСОБА_14 повернути власні кошти в сумі 500 гривень однією купюрою, які надала раніше, що і було зроблено, та під приводом повернення коштів, обманним шляхом, повернувши решту не в повному обсязі, надану продавцем із суми 500 гривень, заволоділа грошовими коштами в сумі 350 гривень. Так, у подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , залишивши собі 350 гривень, повернула продавцю 122 грн. 50 коп., крім того, отримавши ще й своїх 500 гривень, вийшла з магазину, покинула місце кримінального правопорушення, заподіявши потерпілій ОСОБА_14 шкоди у розмірі 350 грн.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 суду показала, що 21 січня 2019 року, вона зайшла до магазину, замовила два салати, за які повинна була заплатити десь більше 70 гривень, тому дала касиру 500 гривень однією купюрою, які та поклала до коробки, та дала їй здачу десь приблизно 350 грн. Так, спочатку вона просила касира дати їй товар на всі кошти, на що остання повідомила, що немає стільки товару, тому вона попросила повернути їй всі гроші, що касиром і було зроблено, та розуміючи, що їй повернуто її кошти у розмірі 500 гривень, але в неї залишилися і кошти продавця у розмірі 350 гривень, вона пішла з магазину. У подальшому, як вона покинула магазин з грошима, вже дорогою, вона зупинилася, щоб підкурити та почула поштовх ззаду і побачила, що її починає тягнути потерпіла, яка кричала, щоб вона їй повернула гроші. Вони разом підійшли до магазину, там викликали поліцію і в подальшому, у неї були вилучені грошові кошти. Зазначила, що вона нікуди не тікала, вона спокійно вийшла з магазину, пішла до кав`ярні, відразу її ніхто не здоганяв та вона взагалі не чула, щоб хтось їй кричав зупинитися, адже у той день було холодно, вона була у куртці, шапці та капюшоні на голові, тобто, фізично не могла чути крики потерпілої. Зокрема, пояснила, що під час того, як до неї підійшла потерпіла, то вона взагалі стояла і разом з потерпілою повернулася до магазину, злякалася та прохала, щоб не викликали поліцію, що вона поверне гроші, так як у неї діти, однак, поліцію вже були викликали. У скоєному щиро каялася, прохала вибачення у потерпілої та просила не позбавляти її волі, оскільки, має маленьких дітей, які потребують її допомоги.

Допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_14 суду показала, що 21.01.2019 року обвинувачена ОСОБА_6 прийшла до її магазину за адресою: АДРЕСА_3 , стояла біля прилавку та хотіла купити салат «шуба». Обвинувачена мала при собі 500 гривень однією купюрою, яку дала їй, а вона дала їй решту більше 300 гривень, однак, у подальшому, обвинувачена відмовилася брати салат та сказала, щоб вона повернула їй гроші. Так, вона у свою чергу віддала обвинуваченій її гроші у розмірі 500 грн., а та віддала їй салат, а вона начебто забрала у неї свої десь більше 300 гривень, які вона їй сама віддала як решту. Потім як обвинувачена вийшла з магазину, їй здалося, що в неї щось не вистачає з грошима, тому стала їх перераховувати і зрозуміла, що в неї десь близько 100 грн., можливо більше, вже не пам`ятає, замість її - десь більше 300 гривень. Тоді вона вийшла з магазину, почала дивитись за обвинуваченою, але її вже не було та побачила її на досить великій відстані. Поки вона бігла, то кричала, однак, обвинувачена не оберталася, а просто йшла і наздогнала вона її ззаду з вимогою, щоб та віддала її гроші, на що остання відповіла, що нічого не брала. Потім, вона відвела її до магазину і викликали поліцію. Зокрема, зазначила, що з моменту події в магазині і до того як вона підійшла до обвинуваченої пройшло десь хвилин п`ять. Так, там є проїжджа частина, яку перейшла обвинувачена, яка дійсно була одягнена в куртку та шапку на голові, тому вона не може стверджувати, що обвинувачена чула її вимогу віддати гроші та остання не тікала, а просто йшла, навіть не оглядаючись по сторонам. Крім того, зазначила, що претензій до обвинуваченої не має та вважає за можливе призначити міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Допитаний, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_15 суду показав, що 21 січня 2019, близько 15-16 години, він зайшов до магазину з пакетами за адресою: АДРЕСА_3 , де була його дружина, яка почала вибігати з магазину та сказала, що хтось викрав гроші. Коли він заходив до магазину, то бачив жінку, однак, тоді не розгледів її. Тоді, він залишив пакети, закрив магазин і пішов за своєю дружиною та чув як дружина комусь кричала "стій". Потерпіла пішла у двори. Зазначив, що він чув як потерпіла кричала вслід обвинуваченій, щоб та зупинилась, але безпосередньо вдвох побачив їх уже у дворах, коли потерпіла тримала обвинувачену за капюшон. Пояснив, що впевнено стверджувати, що обвинувачена тікала, чи чула крики потерпілої, цього не може, оскільки вже тільки безпосередньо побачив потерпілу, яка тримала обвинувачену за капюшон. Зазначив, що коли потерпіла затримала обвинувачену, то в неї був гаманець та відкривши його, там знаходились кошти обвинуваченої 500 гривень і десь близько 300 гривень, які вона викрала у них, однак, поки її довели до магазину, приїхала поліція, проте, їх грошей уже не було, а потім, коли обвинувачена присідала, то в неї випала пачка сигарет, де знаходились їх гроші.

Вказані показання обвинуваченої, потерпілої, свідка, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку, встановленому КПК України.

Загалом, обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, у ході судового розгляду встановлено не було.

Даних, передбачених ч. 2 ст. 96 КПК України, відносно допитаного судом свідка для доведення недостовірності його показань, як то показання, документи, які підтверджують його репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують нечесність останнього, у ході судового розгляду встановлено не було.

У свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Так, протоколом огляду місця події від 21.01.2019 року, встановлено, що предметом огляду є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 5-В. На момент огляду, вхід до даного приміщення здійснюється через металопластикові двері, які пошкоджень не мають. За даними дверима знаходиться приміщення розміром 15 м2, в якому зліва від вхідних дверей впритул знаходиться холодильник з продажу заморожених напівфабрикатів. Прямо від вхідних дверей, на відстані 3 метрів, знаходиться холодильник з продажу салатів та риби, який пошкоджень не має. За даним холодильником знаходиться каса, яка пошкоджень не має. Також, за даним холодильником знаходяться ваги, які також пошкоджень не мають. Обстановка в приміщенні не порушена (т. 2 а.п. 107-108).

Зокрема, з протоколу обшуку від 21.01.2019 року, вбачається, що оглядом являється відкрита ділянка місцевості, розміром 3х3 метри, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 5-В. На даній ділянці місцевості знаходиться жінка, ростом приблизно 160 см, худорлявої тілобудови, одягнена в куртку чорного кольору, джинсові штани, черевики чорного кольору, на голові шапка в`язана, чорного кольору. У присутності понятих остання представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено і вилучено: із лівої зовнішньої кишені куртки чорного кольору пачку сигарет синього кольору «Rotmans», у середині якої містились грошові кошти в сумі 350 грн., номіналом 50 грн. серії ФД 8783027, номіналом 100 грн. серії СИ 8618381, номіналом 200 грн. серії КЛ 0789854, які поміщено в присутності понятих до спеціального пакету № 0054794; із сумки чорного кольору, яка лежала на ящику поряд з ОСОБА_6 було виявлено та вилучено гаманець червоного кольору, в середині якого містились грошові кошти в сумі 500 грн. (номіналом 500 грн. серії ФГ 0707497), після чого, в присутності понятих, було вилучено та поміщено до спеціального пакету № 4515801 (т. 2 а.п. 109-111).

Дані протоколи складено, відповідно до положень ст. ст. 104-106, 223, 233, 234, 237 КПК України, явних й істотних порушень вимог останніх та ст. ст. 87, 99 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено, судом не встановлено, більш того і обвинувачена, й потерпіла та свідок у судовому засіданні підтвердили саме це місце події, у зв`язку з чим, вони є належним адже прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

У свою чергу, згідно з положеннями ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, однак останні будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, регламентований КПК України, будь-яких інших доказів на підтвердження висловлених ними обставин злочину та імовірного його перебігу суду не надали.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження, визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи щодо кваліфікації дій обвинуваченої саме за ст. 190 КК України слушними.

Так, у ході судового провадження не знайшло свого підтвердження обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - грабежу, тобто відкритого викрадення чужого майна, вчиненого повторно, виходячи з наступного.

З об`єктивної сторони, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК України, характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Вчинення грабежу можливе у формі: відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж) із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Зокрема, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Із показів потерпілої ОСОБА_14 вбачається, що 21.01.2019 року обвинувачена ОСОБА_6 прийшла до її магазину за адресою: АДРЕСА_3 та хотіла купити салат. Обвинувачена мала при собі 500 гривень однією купюрою, яку дала їй, а вона дала їй решту десь більше 300 гривень, однак, потім обвинувачена відмовилася брати салат та сказала, щоб вона повернула їй її гроші. Так, вона у свою чергу віддала обвинуваченій її гроші у розмірі 500 грн., а та віддала їй салат, а вона начебто забрала у неї свої десь більше 300 гривень, які вона їй сама віддала як решту, але, після того, як обвинувачена вийшла з магазину, їй здалося, що в неї щось не вистачає з грошима і тоді вона вийшла з магазину, почала дивитись за обвинуваченою, але її вже не було та побачила її на досить великій відстані. Поки вона бігла, то кричала, однак, обвинувачена не оберталася, а просто йшла і наздогнала вона її ззаду. Зокрема, зазначила, що обвинувачена, дійсно була одягнена в куртку та шапку на голові, тому вона не може стверджувати, що обвинувачена чула її вимогу віддати гроші та остання не тікала, а просто йшла, навіть не оглядаючись по сторонам.

Тобто, виходячи з показань потерпілої, то вона добровільно передала обвинуваченій ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 350 грн.

Зокрема, обвинувачена ОСОБА_6 показала, що в той день вона була одягнута в куртку, шапку та капюшон на голові, тому фізично не могла чути вигуки потерпілої та не тікала з місця, а спокійно йшла і потерпіла до неї підійшла ззаду.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 186 КК України (грабіж) на ч. 2 ст. 190 КК України (шахрайство), оскільки це не погіршує становище обвинуваченої, а навпаки.

Оцінивши в сукупності, досліджені судом докази, дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; відповідно до наданої характеристики, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не надходила, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судима.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченої у вчиненому та те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_18 , її особи, наявності пом`якшуючих обставин, відсутності обтяжуючих обставин, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити їй міру покарання у виді позбавлення волі, але, з урахуванням її ставлення до скоєного вину визнала, щиро каялася, прохала вибачення у потерпілої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про призначення міри покарання у виді позбавлення волі, однак, у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім того, відповідно до ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Оскільки, на час ухвалення вироку судом ОСОБА_6 , враховуючи строк попереднього ув`язнення, відповідно до ч. 2 ст. 72, ст. 73 КК України, перебуває під вартою 1 рік 2 місяці 22 дні, з 21 січня 2019 року, то суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та обмежитись відбутим строком покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року 2 місяців 22 днів позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 21 січня 2019 року.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 попереднє ув`язнення з 21 січня 2019 року та за правилами, відповідно до ч. 5 ст. 72, ст. 73 КК України, вважати ОСОБА_6 такою, що відбула покарання.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченоїОСОБА_6 у виді тримання під вартою, скасувати, звільнити її з-під варти в залі суду по відбуттю строку покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: - грошові кошти у сумі 350 гривень залишити у власності потерпілої ОСОБА_14 ;

- сумку чорну з особистими речами обвинуваченої та гаманцем червоного кольору, в якому знаходиться 500 гривень, що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві повернути ОСОБА_6 ;

- ДВД-диск з відеозаписом проведення особистого обшуку ОСОБА_6 залишити у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_6 , захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя