ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3317/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/22/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 січня 2019 року,стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 січня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, не одружений, офіційно не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 16.04.2018 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2, ст. 190, ч.1 ст.70 КК України, строком на 3 роки позбавлення волі та згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, 29.03.2018 року обвинувальний акт за ст.15 ч.2 ст. 185 КК України направлено до Червонозаводського районного суду м.Харкова,-

визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.04.2018 року більш суворим покаранням за цим вироком, ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, а саме відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1.ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи повідомленим 21.09.2017 слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області про підозру у вчиненні 11 травня, 27 червня 2016 року та 11 липня 2017 року кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених відповідно ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України (обвинувальний акт затверджено 29.09.2017, прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, та направлено до Жовтневого районного суду м. Харкова), відчуваючи безкарність за вчинені раніше злочини, так як його було засуджено лише 16.04.2018 р. до 3 років позбавлення волі та у зв`язку із застосуванням ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки, наприкінці жовтня 2017 року повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин:
Так, ОСОБА_7 26 жовтня 2017 року приблизно о 01 годині, перебуваючи в якості пасажира автомобіля моделі «Лада», д.н.з. « НОМЕР_1 », яким керував раніше йому незнайомий водій служби таксі ОСОБА_9 , приїхав за адресою: м. Харків, вул. Дудинської (Наріманова), 10, де, вийшовши із салону автомобіля разом з водієм, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, а саме поміченого ним раніше між переднім пасажирським та водійським сидінням планшету «Asus Transformer PAD», моделі «TF103CG».
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , спочатку під приводом того, що він буцімто забув у салоні автомобіля свої речі, попросив у ОСОБА_9 дозволу забрати їх з переднього пасажирського сидіння на, що останній дав свою згоду. Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи з дозволу ОСОБА_9 в салоні автомобіля, бажаючи довести злочинний умисел до кінця, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, упевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, непомітно для потерпілого, таємно заволодів планшетом «Asus Transformer PAD», моделі «TF103CG».
Після цього, ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, розрахувавшись з водієм за надані послуги таксі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті вчиненого протиправного діяння ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 2450 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 1248 від 29.01.2018.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.01.2019 року скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання з подальшим його звільненням від відбування покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, ст. 75 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.04.2018 року виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд звільняючи ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням суд не навів переконливих мотивів застосування саме такої міри покарання та не надав належної оцінки ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину середньої тяжкості проти власності в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_7 під час судового розгляду частково визнав свою вину, заперечував наявність умислу на крадіжку, неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, у зв`язку з чим до нього було застосовано примусовий привід. Крім того ОСОБА_7 відшкодував потерпілому ОСОБА_9 шкоду лише після оголошення в судовому засіданні позиції потерпілого, що призначення реальної міри покарання обвинуваченому, а отже ОСОБА_7 жодних висновків для себе не зробив а шкоду відшкодував виключно для уникнення покарання у вигляді позбавлення волі.

Вважає, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без реального відбуття покарання шляхом ізоляції від суспільства.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у скоєнні злочину та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не заперечується. Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України, а саме. Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; не одружений; офіційно не працевлаштований; тяжких захворювань чи інвалідності не має; має постійне місце проживання, на час вчинення інкримінованого йому злочину не судимий; його відношення до скоєного злочину; позицію потерпілого, який зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальні та моральні втрати йому повністю відшкодовано та просив призначити ОСОБА_7 покарання зі звільненням його від реального відбуття.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання у добровільного відшкодування спричиненої шкоди, та обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_7 , частково визнав свою вину вказуючи на відсутність умислу на заволодіння майном потерпілого, щиросердно розкаявся у скоєному, вибачився перед потерпілим, відшкодував йому спричиненні збитки, має міцні соціальні зв`язки - перебуває в цивільному шлюбі, має постійне місцем проживання. Крім цього, в судовому засіданні районного суду потерпілий просив не позбавляти ОСОБА_7 волі та призначити йому покарання з випробуванням. Також колегія суддів враховує те, що на час скоєння цього злочину обвинувачений судимий не був. Окрім того прокурор , посилаючись на м`якість призначеного судом покарання, просить призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі, тобто більш м`яке ніж призначив районний суд.

Таким чином наведені дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, свідчать про те, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 із застосування положення ст.75 КК України, відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 січня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий :
Судді: