Справа №212/1835/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0002925 від 18.10.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, інвалідом не являється, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , захисник адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3
встановив:

17.10.2018 року приблизно о 23.00 годин за адресою: АДРЕСА_1 між раніше знайомими - обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та потерпілою (неповнолітньою на момент скоєння кримінального правопорушення) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_3 почав наносити потерпілій удари по різним частинам тіла, від яких остання в приміщенні кухні вищезазначеного будинку впала на підлогу. Одночасно при падінні у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 із лівої кишені плаща, в який вона була одягнена, випав на підлогу належний останній мобільний телефон марки «Huawei E5 2», золотавого кольору. Побачивши телефон потерпілої, у ОСОБА_3 раптово виник умисел на відкрите викрадення чужого майна і обернення його на свою користь. Реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні кухні за адресою свого мешкання по АДРЕСА_1 , підняв з підлоги належний потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон та усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та є очевидними для потерпілої та інших присутніх осіб, поклав його до правої кишені спортивних брюк, у які був одягнений того дня. В подальшому не звертаючи уваги на вимогу неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 повернути належний їй мобільний телефон, ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу виштовхнув потерпілу за двері свого будинку.

Таким чином, ОСОБА_3 , відкрито викрав, належний неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Huawei Е5 2», золотавого кольору, імеі № 1: НОМЕР_1 та імеі № 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 476 від 23.10.2018 року становить 1979,20 гривень, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» а/н НОМЕР_3 та карта пам`яті на 16 Гб, які матеріальної цінності не представляють.

Після скоєного ОСОБА_3 звернув викрадене майно на свою користь і розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1979,20 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що при вищезазначених обставинах заволодів належним потерпілій ОСОБА_5 мобільним телефоном, винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Опитана в суді потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, навпаки просить суд суворо не карати обвинуваченого, оскільки вони на даний час перебувають у фактичному шлюбі, конфлікт вичерпано повністю і вона перебуває на 19 тижні вагітності від обвинуваченого, будують плани на майбутнє подружнє життя.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 погодився беззаперечно на застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурор, який не запропонував застосування у справі положень ч.3 ст.349 КПК України, потерпілої, захисника обвинуваченого, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч.3 ст.349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України доведена в повному обсязі, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст.66 КК України, є щире розкаяння в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та той факт, що якихось наслідків правопорушення фактично не було.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим відносяться до категорії середньої тяжкості, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував та не перебуває, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується позитивно, офіційно не одружений (хоча як з`ясовано в судовому засіданні створив фактичний шлюб з потерпілою та вони чекають дитину), інвалідом не являється.
Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, думку потерпілої, суд вважає можливим визначити покарання обвинуваченому у виді у вигляді штрафу у межах санкції частини статті КК України, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст.50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у рамках даного кримінального провадження не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369,370,371 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Речові докази: мобільний телефон марки «Huawei E5 2», золотавого кольору, імеі №1: НОМЕР_1 та імеі №2: НОМЕР_2 , що передано під зберігальну розписку ОСОБА_7 залишити у користуванні власника за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1