Провадження № 11-кп/824/3521/2019 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
захисників ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до 15.12.2019 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002566 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

17 жовтня 2019 року під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити строк дії обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду обраний обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 грудня 2019 року включно звизначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 576300 гривень.

Обґрунтовуючи доцільність перебування ОСОБА_7 під вартою, суд врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за що законом передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, дані про особу обвинуваченої, яка має задовільний стан здоров`я , посередньо характеризується адміністрацією Київського СІЗО, спосіб вчинення інкримінованого злочину, а також відсутність даних про зменшення ризиків, які передбачені ст.177 КПК України. Також суд вважає, що обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто, з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 відмовити, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати її обов`язками, передбаченими п.п. 1,2,3,4,5,7 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не звернув уваги на те, що прокурором в клопотанні не викладено обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися,спосіб вчинення злочину, з урахуванням судового рішення суду апеляційної інстанції, яким попередній вирок був скасований, лише підлягає встановленню під час судового розгляду, строки тримання під вартою особи, передбачені КПК України на стадії досудового розслідування, закінчилися. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачена не перешкоджала встановленню істини у справі, свою причетність до вчиненого злочину не заперечує, щиро жалкує про смерть ОСОБА_10 , неодноразово надавала послідовні та незмінні покази, позитивно характеризується за місцем проживання та під час утримання в СІЗО, має неповнолітню доньку та бабусю похилого віку, потребує медичної допомоги, оскільки страждає цукровим діабетом ІІ ст., має проблеми із зором, ризик того, що обвинувачена може впливати на свідків, потерпілих, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, що мають істотне значення для вирішення справи не існує, оскільки досудове слідство закінчено. Захисник також просить врахувати наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, офіційного місця проживання за місцем реєстрації та ті обставини, що обвинувачена раніше не судима, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не знаходиться, відсутність грубих порушень під час утримання під вартою в СІЗО.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані в копіях матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, фактично дійшов висновку про доведеність прокурором продовження існування ризиків переховування від суду, впливу на свідків, експерта, з огляду на тяжкість злочину, у якому остання обвинувачується. При чому, у клопотанні прокурора міститься обґрунтування наявності обставин, з якими закон пов`язує необхідність подальшого тримання обвинуваченої під вартою на даній стадії судового розгляду.

Також не має юридичного значення посилання апеляційної скарги на закінчення строків, передбачених ст.219 КПК України, так як вимоги зазначеної правової норми не поширюються на таку стадію кримінального провадження як судовий розгляд.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

При цьому, судом, на виконання вимог ст. 178 КПК України, враховані дані про особу обвинуваченої, зокрема, їх вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування під вартою, міцність соціальних зв`язків.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_7 .

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не нічний домашній арешт, як просить захисник обвинуваченої, має забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: