ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3192/19 Справа № 205/6090/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року про зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволено частково та зараховано останньому у строк відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року строк попереднього ув`язнення з 05 серпня 2001 року по 23 липня 2002 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що ОСОБА_7 був затриманий 05 серпня 2001 року, тоді як вирок суду апеляційної інстанції, ухвалений відносно нього, набрав законної сили 23 липня 2002 року. За цих обставин, суд дійшов висновку, що строк попереднього ув`язнення засудженого слід рахувати з 05 серпня 2001 року до 23 липня 2002 року включно. При цьому, суд не погодився з доводами сторони захисту щодо необхідності зарахування засудженому ОСОБА_7 періоду, коли він знаходився в умовах СІЗО після набрання вироком чинності до його етапування в колонію для відбування покарання, оскільки відповідно до положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» та Роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України щодо застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», такий період не може бути зарахований у строк попереднього ув`язнення за нормами КПК України.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та його клопотання задовольнити, зарахувавши йому в строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 05 серпня 2001 року до 30 липня 2003 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що був у слідчому ізоляторі до 30 липня 2003 року. На переконання ОСОБА_7 суд неправильно визначив строк його попереднього ув`язнення, оскільки в розумінні вимог Закону України Про попереднє ув`язнення, КПК України, КВК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», період перебування особи під вартою до етапування до колонії зараховується до строку покарання. Окрім цього, засуджений вказує на його неналежне утримання у слідчому ізоляторі.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року за п.п.«а, г» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року), ч.2 ст.263, ст.42 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. В межах цього провадження ОСОБА_7 був затриманий 05 серпня 2001 року, тоді як вирок щодо нього набрав законної сили 23 липня 2002 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визначив термін попереднього ув`язнення засудженого з 05 серпня 2001 року до 23 липня 2002 року та правильно зарахував це строк до покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Щодо доводів засудженого, про необхідність зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення за час, протягом якого він перебував у слідчому ізоляторі до його етапування до колонії, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суперечать положенням ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», якими визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, враховуючи положення зазначених норм закону, суд першої інстанції правильно зарахував за правилами вказаного розрахунку засудженому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 05 серпня 2001 року до 23 липня 2002 року в строк відбуття покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2002 року.
Отже, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання засудженого є обґрунтованими та законними, підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає, а тому його апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2019 року про зарахування засудженому ОСОБА_7 до покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4