В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/515/19

Провадження № 1-кп/348/91/20

29 квітня 2020 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника потерпілих адвоката : ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 за обвинувальним актом від 26.02.2019 щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , неодруженої, на утриманні одна малолітня дитина, з повною загальною середньою освітою, займається домашнім господарством, раніше не судимої, громадянки України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 .

Злочин нею вчинено при наступних обставинах:

01.01.2019 року біля 16 год. 00 хв. у світлу пору доби, при сухій погоді обвинувачена ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Аudі-100, реєстраційний номер Республіки Польщі НОМЕР_1 , рухалась проїзною частиною вулиці Софії Галечко, що у с.Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області у напрямку с.Бистриця. Під час руху робоча гальмівна система даного автомобіля знаходилась у стані часткової відмови через перетискання гальмівного трубопроводу, що веде до заднього правого колеса та відсутністю фрикційної накладки гальмівних колодок заднього правого колеса, що вплинуло на погіршення гальмівних властивостей транспортного засобу.

У цей час, у попутному напрямку по лівому краю дороги, по напрямку руху автомобіля Аudі-100, рухалась пішохід потерпіла ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_5 , рухаючись зі швидкістю не менше 64-69 км/год, що перевищує максимально-допустиму швидкість у населених пунктах - 50 км/год, проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухаючись ділянкою дороги із заокругленням у ліву сторону, не справилась з керуванням, унаслідок чого допустила занос свого автомобіля, під час якого вчинила наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_7 .

При цьому обвинувачена ОСОБА_5 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3. б) - згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 10.1 - відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. - в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.4 - в якому вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год;

п. 31.4. - згідно якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.1. Гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

У результаті порушення обвинуваченою ОСОБА_5 вказаних Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула пішохід потерпіла ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної тупої травми грудної клітки, живота, їх органів, грудного відділу хребта, органів заочеревинного простору, із забоями та розривами внутрішніх органів, переломами кісток скелету, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою у вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, суду пояснила, що 01.01.2019 року біля 16 год. 00 хв. вона керуючи автомобілем марки Аudі-100, реєстраційний номер Республіки Польщі НОМЕР_1 , рухалася проїзною частиною в с.Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області по вулиці Софії Галечко в напрямку с.Бистриця. Перед початком руху вона не перевірила справність робочої гальмівної системи автомобіля та не знала про її часткову відмову. Вона рухалася автомобілем у світлу пору доби при сухій погоді з перевищенням максимально допустимої швидкості в населених пунктах біля 70 км/год. В цей час, у попутному напрямку по лівому краю дороги, по напрямку руху автомобіля рухалась пішохід - потерпіла ОСОБА_7 , однак вона її не бачила.

Через її невеликий водійський стаж, вона проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, рухаючись ділянкою дороги із заокругленням у ліву сторону, перевищила швидкість та не справилась з керуванням, внаслідок чого допустила занос свого автомобіля, під час якого вчинила наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_7 .. В результаті порушення нею вказаних Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула пішохід потерпіла ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень.

У вчиненому щиро розкаялася, вказала, що шкодує про вчинене, просить вибачення у потерпілих. Просить суд її суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився, однак від нього поступила заява в якій просить справу слухати в його відсутності. Обвинуваченою ОСОБА_5 йому повністю відшкодовану матеріальну та моральну шкоду, а тому просить його цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, також просить її суворо не карати, при цьому не позбавляти та не обмежувати її волі, та не заперечує щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_9 , та їх законний представник ОСОБА_10 також в судове засідання не з"явилися, однак від них поступила заява в якій просить справу слухати в їх відсутності. Зазначили, що обвинуваченою ОСОБА_5 відшкодувано їм завдану матеріальну та моральну шкоду, та вони не мають до обвинуваченої жодних претензій матеріального та морального характеру. Цивільний позов ОСОБА_9 та ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду. Просить обвинувачену суворо не карати, при цьому не позбавляти та не обмежувати її волі, та не заперечують щодо звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяви потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_9 та їх законний представник ОСОБА_10 ..

Суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинувачену, представника потерпілих -адвоката ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, та експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_11 ..

Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини вчинення злочину, неумисну форму вини обвинуваченої, особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, що на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, її поведінку до і після вчинення злочину, яка свідчить про прагнення винної згладити наслідки вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, критичне ставлення до вчиненого, наявність міцних соціальних зв`язків та обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття у вчиненому, так як обвинувачена визнає вину, шкодує про вчинене, розкаялася перед судом, давала послідовні, визнавальні показання, відшкодування шкоди потерпілим, які не мають претензій до обвинуваченої.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_5 судом не встановлено.
Згідно висновків досудової доповіді органу пробації Надвірнянського міськрайонного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 30.05.2019 р. існує низька ймовірність вчинення повторного правопорушення, а також виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). (а.с. 63-65 ).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах мінімальної санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді позбавлення волі.

З огляду на обставини та характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху суд вважає за доцільним призначати обвинуваченій ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком один рік.

Разом з тим з враховуваням особи обвинуваченої, те що раніше не притягувалася до кримінальної відповіальності, має на утриманні малолітню дитину, її позитивну посткримінальну поведінку, а саме те, що до постановлення вироку вона добровільно сплатила потерпілим відшкодування моральної та матеріальної шкоди. З огляду на ці обставини потерпілі зазначали про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченої та наполягали на призначенні їй покарання, не пов`язаного з реальним відбуванням покарання,поведінку обвинуваченої ОСОБА_5 яка свідчить про її дійсне розкаяння, оскільки вона критично оцінює свої протиправні дії, засуджує свою поведінку, водночас підтримує зв`язок із потерпілими, добровільно відшкодувала їм заподіяну злочином шкоду, висловила жаль з приводу вчиненого та вибачилася перед ними, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що її виправлення та перевиховання можливе без реального відбуванння покарання, та за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України із покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Від потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання поступила нотаріально посвідчену заява, в якій просить його цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Від законного представника потерпілого - ОСОБА_12 - ОСОБА_13 в судове засідання поступила нотаріально посвідчена заява, в якій просить цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Від потерпілого ОСОБА_14 в судове засідання поступила нотаріально посвідчена заява, в якій просить його цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, а також те, що позивачами до початку розгляду справи по суті до суду подано заяви про залишення позовів без розгляду, суд дійшов висновку що позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, та ОСОБА_14 , інтереси якого представляє законний представник ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - слід залишити без розгляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому процесуальні витрати за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України: експертизи № СЕ-19/109/26-29ІТ/19 від 07.02.2019 в сумі 1430,00 грн.; експертизи № СЕ-19/109/26-28ІТ/19 від 31.01.2019 в сумі 858,00 грн.; експертизи № СЕ-19/109/26-27ІТ/19 від 13.02.2019 в сумі 572,00 грн., слід покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого нею злочину.
Питання речових доказів слід вирішити керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.Тому арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.01.2019, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання три роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.
На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_15 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, та цивільний позов ОСОБА_14 , інтереси якого представляє ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , в користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2860,00 грн.
Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.01.2019 скасувати.
Речовий доказ: автомобіль марки «Аudі-100», реєстраційний номер Республіки Польщі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_16 , зареєстрованого АДРЕСА_2 та знаходиться на майданчику зберігання затриманого транспорту Надвірнянського ВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області передати власнику ОСОБА_16 .

Речовий доказ: одяг потерпілої ОСОБА_11 (дублянку, штани, футболку, труси)- повернути ОСОБА_13 .

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими з часу отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1