ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/633/20 Справа № 188/488/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадженні в залі суду в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000225 за апеляційною скаргою прокурора Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна задоволено частково, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000225, для забезпечення збереження речового доказу накласти арешт на екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , з подальшим зберіганням цього екскаватора у власника ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити власнику ОСОБА_8 або іншим особам розпорядження ним, зокрема, відчуження його будь-яким способом. Постановлено передати екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію цієї машини серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 на зберігання з правом користування цим майном.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що слідчим не надано доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення цього кримінального правопорушення. Екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України постановою слідчого визнаний у цьому кримінальному провадженні речовим доказом. Власником екскаватора «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 надано слідчому судді свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтво платника єдиного податку, де серед видів його діяльності зазначено надання в оренду інших машин. Слідчий суддя врахував важливість для його власника ОСОБА_8 продовження користування екскаватором для здійснення підприємницької діяльності, яка є для нього єдиним джерелом доходу, відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає можливим накласти арешт на екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але передати його на зберігання власнику, дозволивши йому користування цим екскаватором і заборонивши розпорядження ним, зокрема відчуження його будь-яким способом.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, заборонити ОСОБА_8 розпорядження, використання та відчуження майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчим суддею не було враховано показів ОСОБА_9 , який працює в ПП ОСОБА_10 машиністом, що 19.04.2020 о 18:00 год йому зателефонував керівник ОСОБА_8 та повідомив, що 20.04.20 о 06:00 він повинен на екскаваторі приїхати в Петропавлівський район для проведення робіт з викопування металевої труби. Зазначає, що будь-які будівельні майданчики на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району у ТОВ «Сила старта» відсутні. Крім того, згідно довідки за №183 від 20.04.2020 на балансі ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» знаходиться об`єкт державної власності, який не ввійшов до статутного фонду: ВОДОПРОВОД Ф325 3-ОЧЕРЕДИ Д-0,620КМ, інв. № 02/0000, що також вказує на те, що будь-якого відношення ТОВ «Сила старта» до вказаної металевої труби не має.
Зазначає, що відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) місцезнаходження ТОВ «Сила старта» зазначено адреса: вул. Соборна 25, оф. 2К, м. Дружківка, Донецька область, однак у Договорі вказано іншу адресу, а саме: вул. Наумова Генерала, З 7-А, кв. 65, м. Київ. Також у вказаних відомостях вказано, що директором ТОВ «Сила старту» є ОСОБА_11 , однак стороною Договору чомусь вказано ОСОБА_12 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-яких відомостей про нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні, що ставить під сумнів правомірність підписання Договору з уповноваженою особою ТОВ «Сила старта». Вищевказане підтверджується також протоколом огляду місця події від 20.04.2020 яким встановлено, що жодних дозвільних документів на демонтаж труби діаметром 426 мм особами, які перебували у місці розкопування труби, надано не було.
На думку апелянта, слідчим суддею не враховано, що транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, яким підтверджується замах на крадіжку металевої труби. Вважає, що у разі визначення місця зберігання вказаного транспортного засобу у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 та відсутності заборони використання вказаного майна це може мати негативні наслідки для проведення повного, об`єктивного досудового розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
З аналізу процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор подаючи клопотання про арешт майна повинні довести завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
На думку колегії суддів, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про часткове задоволення клопотання слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у рамках кримінального провадження № 0000225 від 20.04.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В ході судового розгляду встановлено, що 20.04.2020 до чергової частини Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від головного інженера філії ПРУВОКС ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» ОСОБА_13 про те, що 20.04.2020 близько 10.00 невідомі особи за 500 метрів від промислового майданчика Першотравенського водозабору на водогоні 3-ї черги на околиці с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області поза межами населеного пункту намагались викрасти 60 метрів металевої труби діаметром 426 мм, розкопавши її з землі, але не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були застигнуті працівниками поліції.

Під час огляду місця події було встановлено, що за 500 метрів від промислового майданчика Першотравенського водозабору на водогоні 3-ї черги на околиці с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області поза межами населеного пункту проводиться робота по розкопуванню металевої труби діаметром 426 мм, а саме: було вирито канаву довжиною 60 метрів, з якої виднілась ця труба. Роботу виконував екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_14 і який належить ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального провадження.

Як вбачається з наданих матеріалів, вказаний екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України постановою слідчого визнаний у цьому кримінальному провадженні речовим доказом.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна, з приводу якого заявлене клопотання у цьому кримінальному провадженні, є доцільним з метою забезпечення збереження його як речового доказу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно.
Власником екскаватора «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 надано слідчому судді свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та свідоцтво платника єдиного податку, де серед видів його діяльності зазначено надання в оренду інших машин.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р.).

Дана позиція узгоджується із ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Враховуючи важливість для його власника ОСОБА_8 продовження користування екскаватором для здійснення підприємницької діяльності, яка є для нього єдиним джерелом доходу, відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважав можливим накласти арешт на екскаватор «FІАТ-HITАСНI ЕХІ351Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але передати його на зберігання власнику, дозволивши йому користування цим екскаватором і заборонивши розпорядження ним, зокрема відчуження його будь-яким способом.

А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.
При цьому, усі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду оскільки, на думку колегії суддів, фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Петропавлівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2020 року, якою задоволено частково клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про арешт майна, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4