Ухвала
21 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 203/2538/19
провадження № 51-1884ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року щодо нього,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог пунктів 1, 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Однак, засуджений ОСОБА_4 , направляючи до суду свою касаційну скаргу, вказав, що скарга подається до Вищеспеціалізованого суду України, що не відповідає приписам п. 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147 VIII), згідно з якою судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Також Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
Проте ОСОБА_4 подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.
Засуджений в касаційній скарзі посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Що є окремою підставою для скасування або зміни судового рішення, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Статтею 414 КПК визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визначається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Проте всупереч законодавчим приписам, у поданій скарзі, засудженим не відображено підстав для скасування або зміни судових рішень у порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, які на його думку підтверджують невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Зокрема, з касаційної скарги засудженого незрозуміло, які порушення допустили суди, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх з огляду на положення статей 370, 414 КПК слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни судових рішень касаційним судом відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
З огляду на викладене, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування рішення, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Зокрема засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію, щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Крім того, засудженим не сформульовані вимоги до суду касаційної інстанції, з огляду на положення ст. 436 КПК, якою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року щодо нього, залишити без руху та надати йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3