Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3732/17
Провадження № 1-кп/279/52/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2020 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростені кримінальне провадження №0001111 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новина, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.286 ч.2 , 135 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 25.06.2017 року близько 4 години, перебуваючи в стані сп"яніння та не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керуючи несправним автомобілем "AUDI 80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому не працювало зовнішнє світлове обладнання, по вул.Гагаріна в с.Білка Коростенського району, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 19.1 Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, в яких сказано, що

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені на всіх механічних транспортних засобах світлові пристрої фари ближнього (дального) світла, проявив неуважність до дорожньої обстановки та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перебував у вертикальному положенні та був повернутий до автомобіля правою частиною тіла, та від контакту з автомобілем впав на проїзну частину дороги з подальшим волочінням тіла по дорожньому покриттю та послідуючим переїздом його вказаним автомобілем.

В порушення вимог п.2.10 Правил дорожнього руху, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_8 , не викликав карету швидкої допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, з метою уникнення відповідальності за вчинене на причетному до ДТП автомобілі зник з місця пригоди, залишивши потерпілого, який перебуваючи у небезпечному для життя стані був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану в якій був поставлений Струпинським, який зобов`язаний був і мав змогу надати потерпілому допомогу, залишив останнього без допомоги .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що перебувають у причинному зв`язку зі смертю, яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалась множинними переломами кісток основи і склепіння черепа, лицевого черепа, переломами ребер, ключиці.

Порушення водієм ОСОБА_6 вищезазначених Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Необережні дії ОСОБА_6 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Дії ОСОБА_6 , які виразились в завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_8 , який перебував в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якого сам поставив в небезпечний для життя стан кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

На обґрунтування причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаних злочинів стороною обвинувачення представлені показання потерпілої, свідків, висновки експертів, письмові докази, які були досліджені безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів не визнав і показав, що 25.06.2017 року близько 4 або 4 .30 години рухався на автомобілі "AUDI 80", реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул.Гагаріна в с.Білка Коростенського району. Разом з ним в автомобілі знаходились ОСОБА_9 , який сидів на передньому сидінні, та ще один хлопець, який спав на задньому сидінні. Освітлення на даній ділянці дороги було відсутнє, однак дорогу він бачив, оскільки в автомобілі горіла ліва фара. В момент руху ОСОБА_10 крикнув йому про необхідність тормозити, оскільки помітив чоловіка. Він зупинив автомобіль, спочатку з автомобіля вибіг ОСОБА_10 , а потім він. Коли він виходив з автомобіля то зачепив дзеркало, яке відпало. Біля автомобіля вони помітили чоловіка, який лежав головою до полоси дороги у лужі крові. в метрах 3 чи 4 від тіла чоловіка лежав велосипед. Спочатку він подумав, що чоловік можливо спить, почав його "тормошити", а потім перевірив пульс, який був відсутній. При цьому на дотик чоловік був холодний. Він хотів зателефонувати в поліцію та "швидку", однак батарея його мобільного телефону була розряджена. Потім ОСОБА_10 почав його запевняти їхати звідти, та заштовхнув в автомобіль. Після цього рухаючись в напрямку кінця села Білка помітив зустрічний автомобіль, який не уступав дорогу, тому він вимушений був заїхати на кучу щебня де у нього відпав бампер. Після цього вони поїхали до іншого села, а потім в Ємільчинський район, де його було затримано. Вказав, що наїзд здійснив на чоловіка коли той лежав на дорозі і був мертвий. Про те, що даний чоловік лежав вже тривалий час свідчила велика лужа крові, а також, що на дотик він вже був холодний. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням оскільки до інкримінованих злочинів не причетний.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що 25.06.2017 року близько 4 години 40 хвилин поверталась з роботи додому. Біля будинку АДРЕСА_2 , на дорозі, побачила мертвим свого чоловіка ОСОБА_8 , помітила слід волочіння. Неподалік від чоловіка лежав велосипед. Востаннє бачила свого чоловіка приблизно о 2 годині ночі в барі де вона працює. Він був запрошений на випускний бал дочки. Вказала, що чоловік офіційно не працював, аліментних зобов`язань не мав. Про те, що чоловік загинув у дорожньо-транспортній пригоді їй стало відомо від працівників поліції. Вважає, що обвинувачений повинен понести суворе покарання.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 25.06.2017 року близько 4 години 40 хвилин на власному автомобілі разом з дочкою та ОСОБА_12 повертались з місцевого бару додому. По лівій стороні дороги побачили ОСОБА_13 , який лежав в лужі крові. Помітив слід волочіння, який становив приблизно 20-30 метрів та відтягнутий в сторону велосипед. Відразу викликав поліцію і залишався постійно на місці пригоди, доки не приїхала поліція та «швидка». Вказав, що близько 2 годин ночі бачив ОСОБА_13 у барі, той брав у дружини велосипед щоб їхати додому.

Будучи повторно допитаний вказаний свідок зазначив, що коли він зателефонував ОСОБА_14 , останній повідомив, що знайшов бампер. Він поїхав до ОСОБА_14 та забрав цей бампер з автомобіля. Зі слів ОСОБА_14 йому стало відомо про те, що бампер він знайшов за 1км від місця події на піску . Вказаний бампер він привіз на місце події та поклав на дорозі з правої сторони. Це мало місце до приїзду працівників поліції. Коли останні приїхали він повідомив про те, що привіз і поклав в цьому місці бампер. На наявність будь-яких слідів бампер не оглядав. Також вказав, що був присутній при проведенні слідчого експерименту зі ОСОБА_15 в ході якого останній казав, що рухався по даному відрізку дороги зі швидкістю 20 км/год. Про те, що останній визнавав себе винним у наїзді на людину не чув.

Свідок ОСОБА_16 показав, що як фельдшер «швидкої» здійснював виїзд о 4.30годин в с.Білку Коростенського району. На дорозі побачив збиту людину, яка вже була мертва, поряд знаходився велосипед, запчастини з автомобіля, однак які саме не може пригадати. Тіло знаходилось посередині дороги, працівники поліції проводили відповідні виміри.

Свідок ОСОБА_9 показав, що разом зі ОСОБА_17 приблизно з 24 до 3 годин перебували в с.Білка біля клубу, де вжили пиво, після чого поїхали в напрямку міста. Він сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля, яким керував ОСОБА_18 . В автомобілі горіла ліва фара , однак слабо, дорогу було видно погано. Рухались вони близько 30 км/годину. Потім він щось помітив на дорозі, сказав Струпинському - гальмуй. Відчув, що автомобіль на щось наїхав передньою частиною і відразу здав назад. Він вийшов з автомобіля , побачив чоловіка, а справа від нього велосипед. Пощупав пульс якого не відчувалось. Струпинський сказав щоб він сідав в автомобіль і вони поїхали звідти, об`їхавши тіло з лівої сторони понад дерев`яним парканом, після чого ОСОБА_15 завіз його додому. Зазначив, що бампер з автомобіля по дорозі відпав, оскільки біля клубу ОСОБА_15 наїхав ним на урну.

Свідок ОСОБА_19 показав, що в той день в період часу з 24 до 2 години відвозив додому знайомих з кафе. Коли повертався назад помітив, що назустріч їде автомобіль темного кольору. Даний автомобіль рухався по зустрічній смузі руху, тому він з`їхав в сторону щоб дати змогу водію проїхати, оскільки той не намагався уступати дороги. При цьому водій автомобіля зачепив кучу з піском, яка була біля дороги, внаслідок чого відпав бампер. Це трапилось по вул.Шевченка в с.Білка. Бампер відлетів до його автомобіля, водій не зупиняючись продовжив рух, тому він взяв цей бампер до своєї машини, оскільки вважав, що хтось за ним звернеться. Вранці коли він вигонив корову, йому зателефонував знайомий, який повідомив про ДТП, що сталась на вул.Просолова - Гагаріна. Він в свою чергу повідомив йому про наявність у нього бамперу, який підібрав вночі. Через деякий час знайомий на ім`я ОСОБА_20 прийшов до нього і забрав бампер. Потім він підходив до місця події і бачив, що даний бампер лежав на траві поряд з поліцейським автомобілем.

Свідок ОСОБА_21 показав, що близько 5 години ранку йому повідомили про загибель брата. Він приїхав на місце події та побачив брата в лужі крові. Біля брата лежав велосипед, більше нічого не було. З наявних слідів вбачалось, що велосипед мабуть хтось привів. Потім, в його присутності, хтось приніс бампер з автомобіля, який знайшов сусід, який поклали на дорозі. Згідно слідів, які були на дорозі було видно, що тіло брата тягнули метрів 20. Коли приїхали працівники поліції він був запрошений як понятий та підписав складені працівниками поліції за результатами огляду документи. Не пам`ятає чи вказував працівникам поліції, що являється рідним братом загиблого ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_22 показав, що дізнавшись про загибель Колесника , близько 5 години 30 хвилин приїхав на місце події. Там вже зібралось багато людей, через деякий час приїхали працівники поліції. Він був запрошений в якості понятого, допомогав робити заміри. Бачив, що тіло загиблого лежало в лужі крові, біля нього лежав велосипед. По слідам крові бачив, що мало місце волочіння тіла та велосипеда. Вказав, що бачив бампер з автомобіля, який лежав на обочині біля стовпа зправа по ходу. Звідки на тому місці опинився бампер не знає.

Як письмові докази, що на думку прокурора доводять вину обвинуваченого в інкримінованих злочинах, було подано та досліджено безпосередньо судом наступне:

-Витяг з кримінального провадження з якого слідує, що дані до ЄРДР було внесено 25.06.2017 року на підставі повідомлення ОСОБА_23 , з правовою кваліфікацією дій за ст.286 ч.2 КК України та повідомлення правоохоронних та контролюючих органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень 06.09.2017 року з правовою кваліфікацією дій за ст.135 ч.1 КК України.

-Рапорт чергового Коростенського ВП зі змісту якого слідує про надходженння повідомлення по телефону від ОСОБА_23 про виявлення на узбіччі вул.Гагаріна в с.Білка Коростенського району чоловіка без ознак життя.

-Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2017 року, яким зафіксовано місце події, погодні умови, локалізацію пошкоджень на транспортних засобах, напрямок руху транспортного засобу, переміщення автомобіля та потерпілого по слідам волочіння, виявлення бамперу автомобіля, відомості про вид події , з фототаблицею та схемою до нього;

Оцінюючи даний протокол та схему дорожньо-транспортної пригоди до нього, встановлено, що вони не містять будь-яких даних про винуватість Струпинського, оскільки в них зазначені вже наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

-Протокол огляду транспортного засобу від 26.06.2017 року, яким зафіксовано огляд автомобіля "AUDI 80", номерний знак НОМЕР_1 , наявність зовнішніх пошкоджень, стан освітлювальних, сигнальних приладів, зі схемою та фототаблицею до нього.

При цьому, даний протокол не підтверджує причетність оглянутого транспортного засобу до ДТП, в якій загинув потерпілий ОСОБА_13 .

-Постанова від 26.06.2017 року про визнання автомобіля марки "Ауди 80", номерний знак НОМЕР_1 речовим доказом та передачу його на зберігання на території Коростенського ВП.

-Постанови слідчого судді від 03.07.2017 року та від 5.07.2017 року про надання дозволу на огляд вищезазначеного автомобіля та накладення на вказаний транспортний засіб арешту, з забороною користування та розпорядження.

-Протокол від 03.07.2017 року, яким зафіксовано огляд одягу потерпілого в приміщенні моргу судово-медичної експертизи, наявність на ньому пошкоджень, виявлення мобільного телефону «Самсунг», з фототаблицею до нього та постановою про визнання зазначених речей речовими доказами у кримінальному провадженні;

-Висновок експерта №159 від 06.09.2017 року, яким встановлено причину смерті ОСОБА_8 , яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними перелолами кісток основи і склепіння черепа, лицевого черепа, переломами ребер, ключиць. Описані виявлені на тілі потерпілого тілесні ушкодження, утворення яких можливо внаслідок переїзду через тіло колесами автомобіля. З врахуванням локалізації та вираженості тілесних ушкоджень слід вважати, що в момент ДТП потерпілий знаходився в лежачому положенні. В крові ОСОБА_13 виявлено етиловий спирт 0, 42 проміле, що при житті відповідає незначному впливу на організм людини. Врятувати життя потерпілого при наданні своєчасної медичної допомоги після отримання ним тілесних ушкоджень було неможливо.

Інформація про час настання смерті потерпілого у даному висновку відсутня. Разом з тим, даним висновком не доводиться причетність ОСОБА_6 до завдання виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень.

-Висновок експертизи технічного стану автомобіля «AUDI 80», реєстраційний номер НОМЕР_2 від 20.07.2017 року, за результатами проведення якої не встановлено будь-яких характерних ознак технічних несправностей деталей і систем, які б могли привести до створення аварійної ситуації й виникнення ДТП. Встановити працездатність зовнішнього світлового обладнання автомобіля не представилось можливим.

-Висновок транспортно-трасологічної експертизи №3/573 від 20.07.2017 року, яким встановлено пошкодження на автомобілі, одночасно не встановлено загальних ділянок контактної взаємодії автомобіля «AUDI 80» та велосипеда потерпілого.

-Висновок медико-криміналістичної експертизи №145 від 30.08.2017 року, яким встановлено пошкодження одягу потерпілого за якими не виключається можливість знаходження потерпілого в момент первинного контакту з травмуючим фактором у вертикальному положенні чи близькому до нього, та був повернутий до травмуючого фактору правою поверхнею тіла з подальшим волочінням тіла по дорожньому покриттю. Сліди на черевиках не виключають можливість, що потерпілий під час первинного контакту з автомобілем рухався. Слідів переїзду колесами транспортного засобу на одязі не виявлено.

-Протокол слідчого експерименту від 31.07.2017 року за участю ОСОБА_6 , яким зафіксовано відтворення останнім обставин ДТП на місці події.

-Висновок експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2017 року за №3/684, яким встановлено невідповідність в діях водія ОСОБА_6 вимогам п.19.1а) 31.6 б) Правил дорожнього руху України. Вказано, що в умовах ДТП при русі з увімкненим лівим габаритом та увімкненими габаритами останній міг як мати так і не мати технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_8 , а у варіантах при русі з увімкненим ближнім світлом фар, мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

На думку сторони обвинувачення вищенаведені докази є належними та допустимими.

Захисником ОСОБА_7 в судових дебатах зроблено заяву про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події з тих підстав, що бампер на місце події був принесений сторонніми особами , покладений на ділянку дороги, що спотворило картину ДТП, отже було сфальсифіковано обставини цієї події.

Крім того, в даному протоколі зазначено, як вид події, наїзд транспортного засобу на лежачого пішохода. В п.17-1 зазначено, що велосипед не мав свіжих механічних ушкоджень, які б свідчили про контакт з іншим транспортним засобом.

Однак, висновок експертизи зазначає про наявність пошкоджень на велосипеді.

Вказав, що аналіз поданих прокурором письмових доказів не доводить причетності Струпинського до вчинення злочинів, передбачених ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України. Так, в обвинувальному акті зазначено, що Струпинський керував технічно несправним транспортним засобом, однак дана обставина не підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами.

З висновку експертизи №3/572 слідує, що відповісти на питання в якому технічному стані на момент ДТП знаходилось зовнішнє світлове обладнання автомобіля "AUDI 80", номерний знак НОМЕР_1 не представилось можливим по причині того, що акумуляторна батарея представленого на дослідження автомобіля вийшла з ладу.

При цьому в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що в автомобілі горіла фара.

Згідно висновку експерта №3/573 від 20.07.2017 року в процесі дослідження автомобіля "AUDI 80", номерний знак НОМЕР_1 та велосипеда червоного кольору не встановлено ділянок контактної взаємодії даних транспортних засобів. У досліднецькій частині експерт зазначив, що виявлені на вказаному автомобілі механічні пошкодження утворились в різний час та за різних обставин від контактування автомобіля з об`єктами обмеженої площини ідентифікувати які не представилось можливим.

Тобто, слідова інформація про контакт автомобіля та велосипеда відсутня, що також не узгоджується з висновком №145-МК , який вказує на ознаки волочіння потерпілого по твердій поверхні.

Згідно цього висновку експеризи не виключається можливість того, що потерпілий в момент первинного контакту з травмуючим фактором знаходився у вертикальному положенні чи близькому до нього та був повернутий до травмуючого фактору правою поверхнею тіла з подальшим волочінням тіла по дорожньому покриттю.

Струпинський переїхав потерпілого коли той вже був збитий іншою особою.

Разом з тим, органом досудового розслідування не було встановлено коли настала смерть потерпілого. З показань потерпілої слідує, що її чоловік пішов додому о 2 годині , а виявлений був о 4-4.30 годині. З кафе до будинку, де мешкав потерпілий, незначна відстань, тому де останній перебував 2 години не встановлено, хоча дана обставина має суттєве значення.

Дослідивши подані вищезазначені стороною обвинувачення докази, суд вважає доводи сторони захисту прийнятними.

Так, дійсно протоколом огляду місця події від 25.06.2017 року зафісковано вид події : наїзд транспортного засобу на лежачого пішохода. Стосовно локалізації пошкоджень на транспортних засобах зазначено про те, що велосипед дорожній червоного кольору свіжих механічних ушкоджень, які б свідчили про контакт з іншими транспортними засобами, не виявлено, що не узгоджується з викладеним обвинуваченням та висновками експертних досліджень, які наведені вище. В п.22 даного протоколу зазначається про те, що на місці події був виявлений передній бампер від автомобіля , реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться за правим краєм дороги на відстані поздовжиною 33, 0 м., від будинку № 24, поперечно 1, 1 м.

Однак, як встановлено в судовому засіданні , даний бампер був знайдений в іншому місці, отже зафіксована інформація не відповідала дійсності, вказаний предмет було розміщено працівником поліції на місці події самостійно, тобто обстановка була створена штучно.

Крім того, одним з понятих про проведенні даного огляду був ОСОБА_21 , який є близьким родичем потерпілого (рідний брат), що суперечить вимогам ст.223 КПК України, якою визначено, що понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження.

Тобто законодавець установлює імперативну вимогу залучення двох незаінтересованих понятих при проведенні слідчих дій.

Понятий - це не заінтересована у результатах кримінального провадження особа, запрошена слідчим чи прокурором для посвідчення факту провадження слідчої дії, її ходу та результатів.

При цьому, суд зауважує, що участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття при провадженні слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування у процесуальних документах.

Під не заінтересованістю понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні. Проте, вважати, що залучений понятий не мав заінтересованості у даному кримінальному провадженні , предметом розслідування в якому є встановлення обставин смерті близької йому людини та як наслідок, притягнення винної особи до відповідальності виключається.

З врахуванням вищенаведеного протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.06.2017 року є недопустимим доказом, оскільки цей доказ здобутий з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Отже і висновки експертиз, проведених у кримінальному провадженні грунтуються на даних, які в повній мірі не відповідали встановленим судом обставинам,

Стосовно пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст.135 КК України слід зазначити, що суб`єктивна сторона вказаного злочину полягає у прямому умислі. Завідоме залишення без допомоги особи означає, що винний усвідомлює, що інша особа перебуває у небезпечному для життя стані, а він зобов`язаний і має можливість надати їй допомогу, але відмовляє у цьому. Якщо особа не усвідомлює, що інша особа опинилася у небезпечному для життя стані, то відповідальність за ст. 135 КК України не настає.

Тобто, склад злочину буде відсутній лише у тому випадку, якщо водій автомобіля, який збив пішохода, переконавшись у тому, що пішохід мертвий та надання допомоги не потребує, залишить останнього на дорозі.

Відповідно до положень ст. 92 КПК Україниу кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Очевидно, що предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

При цьому, досліджуючи подані докази, які на думку сторони обвинувачення доводять причетність ОСОБА_6 до злочинів, передбачених ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України встановлено, що належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів, які б у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджували причетність останнього до зазначених злочинів не представлено.

В ході досудового розслідування час смерті потерпілого не встановлено, дані щодо положення, в якому перебував потерпілий під час наїзду, також містять розбіжності. Так, висновок СМЕ №159 від 06.09.2017 року зведений до того, що в момент дорожньо-транспортної пригоди потерпілий знаходився в лежачому стані, про що свідчить локалізація та вираженість тілесних ушкоджень. Висновком медико криміналістичної експертизи №145 -МК від 30.08.2017 року не виключається можливість, що потерпілий в момент первинного контакту з травмуючим фактором знаходився у вертикальному положенні чи близькому до нього та був повернутий до травмуючого фактору правою поверхнею тіла з подальшим волочінням тіла по дорожньому покриттю.

В процесі експертних досліджень не було встановлено жодної слідової інформації, наявності біологічних слідів потерпілого на транспортному засобі Ауді 80, що б підтвержувало контакт між транспортними засобами ( автомобілем та велосипедом) або автомобіля з потерпілим.

Ці дані дають можливість дійти висновку про те, що до загибелі потерпілого причетний інший транспортний засіб, однак така версія органом досудового розслідування взагалі не перевірялась.

Одночасно, при вирішенні питання щодо допустимості доказів суд керується вимогами ст.87 КПК України.

Згідно вказаної норми закону недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами. згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Пункт 1 ч.3 ст.87 КПК України визначає, що недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

З аналізу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 слідує, що вказана слідча дія була проведена 31.07.2017 року за участю останнього, який перебував в процесуальному статусі «свідок», який був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань як свідок ( за ст.384, 385 КК України) і давав показання як свідок. В подальшому, ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного та обвинуваченого. Повідомлення про підозру було оголошено ОСОБА_6 31.08.2017 року.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідує, що відомості про ДТП були внесені не по факту, а стосовно ОСОБА_6 , що вказує на недопустимість отриманих доказів внаслідок істотного порушення прав та свобод людини шляхом отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, і був наділений правом, передбаченим ст.63 Конституції України, не надавати свідчення проти себе, що не було останньому роз`яснено при проведенні слідчої дії, які можуть надалі стати підставою для його підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а також право мати захисника.

Отже, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , який на момент проведення слідчої дії перебував в процесуальному статусі свідка є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В подальшому, постановою слідчого від 01.08.2017 року , була призначена експертиза дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди для проведення якої надано експерту вихідні дані отримані під час проведення огляду місця події та слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 в якості свідка.

Відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими, тобто надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Враховуючи наведене, отриманий висновок експертизи дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 3/684 від 08.08.2017 року, у відповідності до ст.87 КПК України, є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини шляхом отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Висновки судово-медичної експертизи № 159 від 06.09.2017 року, технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічної експертизи №3/572, №3/573 від 20.07.2017 року, медико-криміналістичної експертизи №145 -МК від 30.08.2017 року за своїм змістом є умовними і не дають переконливих підстав безсумнівно стверджувати про порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, що може перебувати у прямому причинному зв`язку з ДТП.

Враховуючи відсутність в наданих стороною обвинувачення належних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 , а також одночасно і недопустимість ряду доказів, у відповідності до положень ч.2 ст.86 КПК України, ними не можна обгрунтовувати винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 , ч.1 ст.135 КК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає. Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Вказані особи та сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових)дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть грунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом. Вирок суду не може грунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Барбера, Мессеге и Жабардо против Испании» від 06 грудня 1998 р. (п. 146) Європейський Суд з прав людини підтвердив недопустимість порушення презумпції невинуватості, зазначивши, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст.ст.284 ч.1 п.3, 373 ч.1 п.2 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

Згідно ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у сукупності зібраних доказів - з точки достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 вчинено останнім, тому за пред`явленим обвинуваченням його слід виправдати.

Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, права не свідчити проти себе, обов"язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту припинив свою дію 11.11.2017 року.

У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов.

Згідно ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення суд залишає цивільний позов без розгляду.

Оскільки причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, передбачених ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України недоведена, то відповідно до положень вищевказаної норми закону даний позов підлягає залишенню без розгляду.

Судові витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2372, 88 гривень підлягають віднесенню на рахунок держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та виправдати.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту припинив свою дію.

Речові докази: автомобіль "AUDI 80", реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає поверненню за належністю власнику (володільцю); одяг загиблого ОСОБА_8 ( чоловічий светер, чоловічі штани, шкарпетки, чоловічі туфлі, чоловіча тенніска підлягають знищенню; мобільний телефон, який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 слід повернути за належністю.

Цивільний позов ОСОБА_4 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, завданої злочинами та відшкодування допомоги дітям у зв`язку з втратою годувальника залишити без розгляду.

Судові витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2372,88 грн. віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: