справа № 439/260/19
провадження № 1-кп/439/20/20
УХВАЛА
судового засідання

13 лютого 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх представника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000050 від 29.08.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні 13.02.2020 року розглянуто клопотання представника потерпілих ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимим. Він просить визнати протокол слідчого експерименту від 13.11.2018 року з участю свідка ОСОБА_10 недопустимим доказом.

В обґрунтування своєї вимоги адвокат покликається на те, що під час судового розгляду досліджувався письмовий доказ - протокол слідчого

експерименту від 13.11.2018 року з участю свідка ОСОБА_10 . За результатами проведення вказаної слідчої дії зі свідчень ОСОБА_10 було встановлено, що ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Renault» моделі «Traffic», р.н. НОМЕР_1 зі швидкістю 40-45 км/год., а мопед-скутер марки «SUZUKI» моделі «Lets 2» рухався без увімкненого ближнього світла та з правого боку по руху автомобіля. Такі результати повністю суперечать доказам, які були досліджені у судовому засіданні. Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказали, що швидкість автомобіля становила біля 80 км/год., а скутер рухався з увімкненим світлом по лівому боці руху автомобіля. Під час допиту як свідка сам ОСОБА_10 повідомив, що вживав спиртне цього вечора, і у нього дружні відносини з ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 є керівником його дружини, що ставить під сумнів об`єктивність його показань як під час досудового

розслідування, так і судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_6 вважає, що даний протокол слідчого експерименту не підтверджує обставини, які підлягають доказуванню, а навпаки спотворює реальні обставини, при яких сталася подія, що виключає його можливість використання під час дослідження інших доказів.

Також автор клопотання просить врахувати, що виходячи з правил проведення слідчого експерименту, така слідча дія має відбуватися у таких самих або максимально наближених умовах, при яких вчинявся злочин. З аналізу протоколу слідчого експерименту від 13.11.2018 року не можливо встановити, що таке правило дотримано (подія мала місце біля 24 год, а експеримент проводився біля 22 год.).

Також під час слідчої дії використовувався автомобіль Nissan Prima та скутер Honda, чи є вони такими самими по технічних та інших характеристиках, як ті, що були учасниками ДТП, викликає сумнів. Під час проведення слідчого експерименту було проведено 4 дослідні дії: 1-при швидкості 60 км/год.; 2 і 3 при швидкості 50 км/год. і 4- 40 км/год. Такі досліди не могли дати достовірні результати, оскільки вони проводилися у незначних змінених умовах, і будь-яка відповідь ОСОБА_17 зразу ж була б такою, що вигороджує ОСОБА_18 . Окрім того, у протоколі слідчого експерименту від 13.11.2018 року міститься лише інформація про застосування фотокамери мобільного телефону Samsung S8, а які технічні характеристики даного пристрою і носія, не зазначено. У ньому відсутня вказівка про оригінальний технічний носій зроблених фотографій. Яким чином учасники слідчого експерименту були ознайомлені з 4-ма фотознімками, також невідомо.

В судовому засіданні потерпілі підтримали вимогу свого представника.
В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання і використати його як доказ у справі в сукупності з іншими доказами.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_9 погодився із клопотанням представника потерпілих та просив визнати очевидно недопустимим доказом фактичні дані, процесуальним джерелом отримання яких є протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 року.
При цьому він зернув увагу суду на те, що не може бути підставою для визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом той факт, що викладені у ньому відомості суперечать показанням свідків обвинувачення. Також не може бути підставою для визнання вказаного доказу недопустимим той факт, що свідок ОСОБА_10 перед ДТП вживав спиртні напої і перебував у дружніх відносинах із обвинуваченим ОСОБА_7 , батько якого є керівником дружини вказаного свідка. Разом з тим, він вважає обґрунтованими твердження представника потерпілих про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні оригінальні примірники технічних носіїв інформації слідчої дії, а також фотознімки, на які зроблені посилання у протоколі і які є його невід`ємною частиною; обґрунтованими вважає наведені у клопотанні представника потерпілого твердження про те, що при проведенні слідчої дії були використані транспортні засоби, марки яких не відповідали маркам транспортних засобів, що зіткнулися під час ДТП. Тому отримані результати викликають істотні сумніви у своїй правильності. Вказані порушення вимог КПК є істотними та очевидними і не потребують додаткових досліджень.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини клопотання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 КПК України єдиним засобом досягнення цілей кримінального провадження є додержання належної процедури доказування з метою отримання достовірної інформації щодо події кримінального правопорушення чи пов`язаних із нею обставин, яка може бути використана для підтвердження винуватості або невинуватості особи у вчиненні злочину. Завданнями кримінального провадження є захист особи від злочинів, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Порядок і момент прийняття рішення про визнання доказів недопустимими наведений у ст. 89 КПК. Він залежить від того, очевидними чи неочевидними є ознаки недопустимості.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України кожен доказ у кримінальному провадженні має оцінюватися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальними доказами є фактичні дані, які вказують на обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення певною особою; виправдувальні докази вказують на обставини, які спростовують вчинення особою правопорушення.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
В ході судового розгляду досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 року з участю свідка ОСОБА_10 . Із змісту протоколу вбачається, що під час слідчої дії використовувався технічний засіб фіксації «фотокамера мобільного телефону Samsung S8»; складено схему та чотири фотознімки. Проте, до протоколу долучено лише схему, а фотознімки відсутні. Окрім того, прокурором до протоколу долучено аркуш паперу формату А4, на якому прикріплено предмет (річ), який на думку прокурора, є диском із відеозаписом проведеного слідчого експерименту (а.с. 119). На цьому аркуші відсутні будь які відмітки, його назви, відомості про приналежність до того чи іншого документа. За таких обставин цей предмет не досліджувався в судовому засіданні.

Також у протоколі зазначено, що слідчий експеримент проводився із використанням автомобіля Nissan Prima та скутера Honda, в той час як ДТП відбулася за участі автомобіля марки «Renault» моделі «Traffic» та скутера марки «SUZUKI» моделі «Lets 2». За таких обставин суд погоджується із твердженнями представника потерпілих та захисника про те, що отримані результати викликають сумніви у їх правильності з огляду на технічні характеристики транспортних засобів, які були учасниками ДТП та які використано при проведенні слідчої дії.

Проте, суд вважає безпідставними твердження автора клопотання про сумнівність пояснень свідка ОСОБА_10 , який в день ДТП вживав спиртне і у нього дружні відносини з ОСОБА_15 (обвинувачений), а ОСОБА_16 (батько обвинуваченого) є керівником його дружини.

Виходячи із наведених вище обставин суд погоджується із тим, що протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 року є очевидно недопустимим доказом.

Частиною 2 ст. 89 КПК України визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Керуючись статтями 91-94, 369, 372 КПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити клопотання представника потерпілих ОСОБА_6 .
Визнати недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 року з участю свідка ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000050.

Повний текст ухвали складений 18 лютого 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1