ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/9906/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1938/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.125 України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що від усіх учасників надійшли клопотання про розгляд справи в порядку ст.406 КПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 02 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Харкова, з вищою освітою, розлученого, який інвалідностей не має, працює експедитором в ТОВ ТБ «Нова-агро», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1579 грн. 25 коп., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Згідно вказаного вироку, 27.07.2019 року близько 19 годин 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_2 , та під час словесного конфлікту з колишнього дружиною ОСОБА_9 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наніс ОСОБА_9 не менше трьох ударів кулаком обох рук останній по грудній клітині та шиї, чим спричинив ОСОБА_9 фізичний біль, та продовжуючи свої злочинні дії, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілої, чим спричинив останній закриту травму носу, у вигляді перелому кісток носу в середній третині без зміщення уламків, з наявністю гематоми на обличчі праворуч в параорбітальній ділянці, що за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6 днів, але не перевищує 3-х тижнів. (т.1 а.с. 80).

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просила скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 240 годин громадських робіт (т.1 а.с. 91-92).

До початку апеляційного розгляду, відповідно до ч.1 ст.403 КПК України, від прокурора надійшла заява, в якій вона відмовилася від апеляційної скарги.

Даний вирок також був оскаржений захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , яка в апеляційній скарзі, узгодженій з обвинуваченим, просить змінити вирок в частині призначеного покарання у виді громадських робіт та призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу (т.1 а.с. 86- 87).

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 призначив покарання, яке є занадто суворим, несправедливим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, у зв`язку з чим підлягає зміні.

Іншими учасниками судового провадження цей вирок не оскаржувався.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Від прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 належним чином повідомлених про розгляд справи, надійшли клопотання про розгляд справи в порядку ст.406 КПК України (т.1 а.с. 101-105).

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Положеннями ч.1 ст.406 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Оскільки від прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 надійшли клопотання про здійснення провадження за їх відсутності, судова колегія вважає за можливе ухвалити дане судове рішення за результатами письмового провадження.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме в частині правильності призначення покарання.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання, судом першої інстанції розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , було проведено в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до якої суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Статтею 394 КПК України визначено особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Зокрема, частина друга вказаної норми передбачає, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вказані положення закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі і жодних сумнівів у повному і правильному дотриманні процедури застосування вказаних положень процесуального закону не виникає, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Така кваліфікація, за встановлених судом обставин вчинення злочину, обвинуваченим апелянтом не оспорюється.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, вони є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, у виді 180 годин громадських робіт.

Своє рішення суд обґрунтував не лише ступенем тяжкості вчиненого злочину, але і врахував наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так суд першої інстанції, при призначенні покарання у повній мірі врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 злочину, який згідно ст.12 КК України класифікується, як злочин невеликої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, розлучений, інвалідностей не має, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно; цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав; висновок, викладений у досудовій доповіді представника органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого можливе без обмеження чи позбавлення волі; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та те, що обвинувачений вибачився перед потерпілою за вчинений злочин; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо колишньої дружини, з якою обвинувачений перебував у сімейних відносинах.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в частині правильності призначеного покарання ОСОБА_7 колегія суддів, з урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з насильством, а саме наніс 4 удари кулаком в різні частини тіла, чим спричинив перелом кісток носу в середній третині без зміщення уламків, з наявністю гематоми на обличчі праворуч в параорбітальній ділянці, що є дуже болісним для сприйняття жінкою; дані тілесні ушкодження було завдано жінці, крім того з якою він перебував у сімейних відносинах; а також те, що обвинуваченим не відшкодовано моральних та матеріальних збитків на користь потерпілої, погоджується з висновками суду першої інстанції.

Призначене ОСОБА_7 покарання, відповідно санкції ч.2 ст.125 КК України не є максимальним, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки призначено із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім того, доводи апелянта про неврахування судом при призначенні покарання вимог п.3 ч.1 ст. 65 КК України є неспроможними так як судом виконані вимоги вказаної норми Закону.

Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення суду першої інстанції, вмотивованість його висновків при призначенні обвинуваченому покарання, в апеляційній скарзі захисника, не наведено.

За таких обставин, підстав для зміни вироку і задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424 - 426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05 02 2020 року по справі щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4