Справа 291/6/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000005 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
03 березня 2020 року на адресу суду на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 03 березня 2020 року надійшла заява захисника ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000005 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
В обґрунтування відводу захисник зазначає, що в провадженні слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000005 від 03 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, відносно продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ..
04 січня 2020 року слідчою ОСОБА_7 ніби-то вручено підозрюваному ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.
Того ж дня, 04 січня 2020 року за клопотанням слідчої слідча суддя ОСОБА_4 своєю ухвалою обрала підозрюваному ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.
При цьому встановлено, що слідча суддя під час обрання запобіжного заходу підозрюваним знехтувала вимогами КПК України щодо наявності підстав для застосування взяття під варту підозрюваних, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. При цьому в порушення вимог КПК суддя прийняла до розгляду клопотання оформлене не належним чином, без зазначення кількості документів та переліку додатків, які не завірені належним чином, що викликає сумніви в її неупередженості.
На прохання підозрюваного ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою несумісним з посадою судді стали її слова про те, що вона не збирається ходити на роботу і через два дні клопотання розглядати, їй і так хватає сюди ходити кожен день на роботу. Отже запобіжний захід взяття під варту обирався слідчим суддею ОСОБА_4 виходячи із особистої заінтересованості, а не відповідно до вимог КПК України. Даний факт підтверджується звуко- відеозаписом судового засідання.
Таким чином приходить до висновку, що суддя ОСОБА_4 порушує не лише норми матеріального права і процесуального права, а й Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, згідно ст.5, 6 якої встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом та рівність сторін.
Така поведінка судді ОСОБА_4 вказує на несправедливий і упереджений розгляд справи, що викликає сумнів в її об`єктивності, а тому є підстави для відводу судді ОСОБА_4 ..
Ще однією підставою відводу захисник зазначає, є упередженість судді щодо захисника в зв`язку з подачею скарги на нього до Офісу Генерального прокурора та до Вищої ради правосуддя щодо тиску на суд та вирішення питання про притягнення до відповідальності. На підтвердження чого надав постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2020 року у справі № 291/1630/19 із якої видно, що з метою виключення всіх обставин, які можуть

викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України заявлений по справі відвід головуючої судді підлягає задоволенню. Оскільки за таких обставин суддя не заявляє самовідвід, то прихована нею упередженість є очевидною і відвід судді має заявити він.
Захисник вважає, що на обгрунтування заявленого відводу судді, суду вказано на переконливі факти, які вказують на сумніви у її неупередженості, тому суддя ОСОБА_4 не може розглядати дане кримінальне провадження та підлягає відводу.
В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про день та час розгляду відводу повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали заяви та матеріали клопотання, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що в провадженні слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000005 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .
У вказаному клопотанні слідчому судді ОСОБА_4 заявлено відвід.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений ст. 75, 76 КПК України.
Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5)у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Обставини, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід слідчого судді, як на підставу відводу, не є підставами, визначеними положеннями ст. ст. 75, 76 КПК України для відводу слідчого судді.
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 року по справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Таким чином, слідчий суддя Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 приймаючи під час досудового розслідування певні процесуальні рішення, зокрема щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тощо, реалізовувала процесуальні

права, якими вона наділена згідно чинного законодавства України, та діяла в межах дискреційних повноважень, обираючи між відповідними альтернативними процесуальними рішеннями.
Даних, які б свідчили, що відповідні процесуальні рішення приймались слідчим суддею ОСОБА_4 , саме тому, що остання відчувала упереджене ставлення до тих чи інших учасників кримінального провадження, суду не надано. Так, всі доводи захисника фактично зводяться до незгоди захисника із рішеннями, які прийняті слідчим суддею ОСОБА_4 під час досудового розслідування, тобто фактично зводяться до іншої правової оцінки обставин, яким було надано оцінку слідчим суддею.
Не заперечуючи безумовне право захисника на обстоювання його правової позиції, яке гарантовано статтею 22 КПК України, суд вважає, що незгода захисника із прийнятими слідчим суддею ОСОБА_4 процесуальними рішеннями не свідчить про упередженість останньої, а відтак не може бути підставою для відводу слідчого судді.
Оцінюючи доводи захисника щодо незаконності прийнятих слідчим суддею процесуальних рішень, суд керується таким.
Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про відвід, позбавлений можливості надавати оцінку законності рішень іншого судді цього ж суду під час здійснення останнім судочинства. Вказані питання, згідно чинного законодавства України, зокрема глави 31 КПК України, належать до виключної компетенції суду апеляційної інстанції.
Доводи захисника про те, що суддею ОСОБА_4 подано на нього скаргу до Офісу Генерального прокурора та до Вищої ради правосуддя щодо тиску на суд, суд не вважає підставою для відводу слідчого судді.
Будь-яких підстав, визначених ст. ст. 75, 76 КПК України, для відводу слідчого судді ОСОБА_4 в ході розгляду заяви не встановлено.
Враховуючи викладене, вивчивши доводи заяви про відвід, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки відсутні обставини, передбачені статтею 75 КПК України, тобто відсутні визначені законом підстави для відводу судді. Належних переконливих доказів, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 суду не надано.
Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 369-374, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 від участі у кримінальному провадженні № 0000005 за клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала не оскаржується та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1