ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 діючого в інтересах володільця майна ОСОБА_7 , матеріали у кримінальному провадженні №0000140 від 18.05.2020 р., за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА :
Слідчий СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з клопотанням про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року, клопотання слідчого СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 було задоволено і накладено арешт з обмеженням права користування, розпорядження та відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме, на спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, марки «RENAULT», модель PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Владична, Хотинського району Чернівецької області, що зберігається на території Хотинського ВП.

На вказане рішення суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 , діючий в інтересах володільця майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу слідчого судді районного суду від 20.05.2020 р. у справі № 724/740/20 про накладення арешту на майно.

Посилається на те, що розгляд вищевказаного клопотання розглядався за відсутності власника майна, що є порушенням вимог ст. 172 КПК України.

Вказує і на те, що органом досудового розслідування не доведено, що арештований транспортний засіб був задіяний у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Звертає увагу і на те, що по вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру, а також не було заявлено

Провадження №11-сс/822/124/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.170 КПК України Суддя - доповідач: ОСОБА_10
цивільний позов, що вказує на відсутність підстав, викладених у ст.170 КПК України щодо накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову чи можливої спеціальної конфіскації.

Також обґрунтовує доводи тим, що органом досудового розслідування не надано даних про те, що даний вантажний автомобіль є предметом злочинної діяльності.

Тому вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги вищевказані обставини справи, не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту майна для його володільця, в зв`язку з чим виніс таке поспішне рішення.

Заслухавши доповідача, представника володільця арештованого майна - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити повністю, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, слідчим суддею районного суду не в повному обсязі було дотримано вимоги чинного законодавства, внаслідок чого прийнято таке рішення.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Як вбачається із матеріалів провадження, що СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП у Чернівецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000140, внесеному до ЄРДР 18.05.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 18 травня 2020 року в межах с. Долиняни Хотинського району, ОСОБА_7 , 1970 р.н. здійснював незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

В ході проведеного огляду місця події 18 травня 2020 року на ділянці поля, в адміністративних межах с. Долиняни Хотинського району Чернівецької області, було виявлено та вилучено спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, марки «RENAULT» , модель PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_1 ., власником якого є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого ОСОБА_8 від 18 травня 2020 року вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши обставини, встановлені дослідженими письмовими документами, колегія суддів вважає, що вилучений спеціалізований вантажний сідловий тягач відповідає критеріям, визначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому згідно вимог ст.ст. 84, 98 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що вказаний транспортний засіб є доказом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально процесуальним кодексом України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 Кримінально процесуального кодексу України.
Враховуючи те, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні, колегія суддів приходить до висновку про достатність підстав вважати, що в разі ненакладення арешту на вказаний транспортний засіб, він може бути відчужений його власником.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що прокурором доведено, як наявність одного із ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, так і необхідність арешту тимчасово вилученого майна.
При цьому, на думку колегії суддів слідчий суддя районного суду при розгляді клопотання про арешт майна не врахував того, що прокурор у своєму клопотанні не довів належними доказами наявності, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, ризиків щодо приховання, пошкодження, псування, знищення або перетворення, вилученого транспортного засобу.
Так, ч.2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Апеляційним судом встановлено, що власником вилученого спеціалізованого вантажного сідлового тягача Е, марки «RENAULT», модель PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_1 являється ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який використовує його для здійснення правомірної діяльності.

Відповідно до ст.98 КК України вилучений транспортний засіб є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Однак, як встановлено матеріалами справи, що дане провадження здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна, як додаткової міри покарання і на час слухання клопотання підозра власнику заарештованого транспортного засобу висунута не була, а також у поданому слідчим клопотанні до суду, не було зазначено те, які саме слідчі дії орган досудового розслідування планує провести із вилученим транспортним засобом.

Тому, врахувавши вищевикладене, виходячи із розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для його власника, колегія суддів вважає, що арешт на вилучений транспортний засіб доцільно накласти лише шляхом заборони його відчуження, оскільки накладення арешту на дане майно шляхом заборони розпорядження та користування може призвести до надмірного обмеження використання його власником за цільовим призначенням в господарській діяльності, передачі в оренду, прокат та не отримання від цього доходу.

Окрім того, арешт майна є тимчасовим позбавленням права на відчуження,розпорядження майном та такий захід забезпечення кримінального провадження може бути скасований за клопотанням власника чи володільця майна у порядку, що встановлений ст.174 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах володільця майна ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 травня 2020 року про накладення арешту на спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, марки «RENAULT» , модель PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Владична, Хотинського району Чернівецької області, шляхом обмеження права користування, розпорядження та відчуження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт з обмеженням права відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме, на спеціалізований вантажний сідловий тягач Е, марки «RENAULT», модель PREMIUM, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Владична, Хотинського району Чернівецької області.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_10

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_10