Дата документу 14.05.2020 Справа № 336/1710/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1043/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/1710/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено до 14.06.2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту з 21.00 год. до 07.00 год. Свої вимоги мотивував тим, що потерпілий в судовому засіданні не погодився з клопотанням прокурора про подовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки вважав, що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв щодо нього злочину та даний злочин було вчинено іншою особою. Проте суд не прийняв до уваги дану заяву потерпілого. Крім того, обвинувачений раніше не судимий, має місце реєстрації та місце проживання, по якому мешкає із цивільною дружиною, працює неофіційно, а тому до нього можливо застосувати менш суворий запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.2 ст.186 КК злочину.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Суд, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що встановлені у даному провадженні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може продовжити вчинення злочинів та переховуватися від суду, на даний час не відпали і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

Суд першої інстанції, перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може продовжити вчинення злочинів та переховуватися від суду об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі. Обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має будь-яких джерел доходу.

Крім того, судом було встановлено, що на даний час в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя та Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває ряд нерозглянутих кримінальних проваджень по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні інших корисливих злочинів.

По іншому кримінальному провадженню, що вже розглядається судом, обвинувачений ОСОБА_8 за відсутності щодо нього будь-якого запобіжного заходу, неодноразово не з`являвся в судові засідання, через що розгляд справи відкладався.

Зазначені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно доводять існування у даному провадженні ризиків, на які посилався прокурор в своєму клопотанні.

Отже, з`ясувавши та оцінивши в сукупності всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою зможе дієво запобігти ризикам, встановленим у цій справі, оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Та обставина, що потерпілий в судовому засіданні не погодився з клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою, на що посилався в апеляційній скарзі захисник, не є вирішальним критерієм, який впливає на визначення обвинуваченому запобіжного заходу і жодним чином не спростовує існування встановлених у даному провадженні ризиків.
Інші обставини, на які посилався захисник, такі як відсутність у обвинуваченого судимостей, наявність у нього місця реєстрації та місця проживання, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого та вони не здатні у повному обсязі гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відтак, колегія суддів вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі. Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4