Справа № 298/1420/13-к Провадження № 1-кп/304/41/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинувача прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000001 від 03 січня 2013 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гребля Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді у Перечинському районному суді Закарпатської області знаходиться кримінальна справа щодо ОСОБА_4 , якому згідно обвинувального акту ставиться за вину вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

25 лютого 2020 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , в якому останній просить кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України повернути прокурору. Клопотання мотивує тим, що 12 грудня 2012 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 задоволено частково, вирок Перечинського районного суду від 08 жовтня 2012 року скасовано, а справу направлено прокурору Великоберезнянського району на додаткове розслідування. Після цього прокурор Великоберезнянського району всупереч вимогам кримінального процесуального законодавства, а особливо пункту 11 розділу ХІ КПК України (в редакції 2012 року), вніс відомості до ЄРДР та продовжив досудове розслідування, після проведення якого обвинувальний акт направлено до суду для розгляду по суті. Однак, прокурор після направлення кримінальної справи на додаткове розслідування повинен був таку після виконання вимог апеляційного суду закрити або направити до суду для розгляду в редакції КПК України 1960 року. Оскільки, під час направлення кримінальної справи до суду за обвинуваченням ОСОБА_4 було допущено порушення таких вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, та є всі підстави для повернення кримінальної справи прокурору, тому просить клопотання задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали повністю та просили таке задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та просив у такому відмовити в повному обсязі, посилаючись на п. 12 розділ XІ Перехідних положень КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Так, у судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2012 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 2 (два) роки, при цьому такого на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (том 3, а. с. 140-146).

Також встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 грудня 2012 року апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 задоволено частково, вирок Перечинського районного суду від 08 жовтня 2012 року скасовано, а справу направлено прокурору Великоберезнянського району на додаткове розслідування (том 3, а .с. 208-211).

Крім цього встановлено, що прокурор Великоберезнянського району вніс відомості до ЄРДР №0000001 та продовжив досудове розслідування, після чого обвинувальний акт направлено до суду для розгляду по суті (том 4, а. с. 1, том 5, а. с. 93-95).

В той же час, згідно п. 12 Перехідних положень КПК України розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення кримінальної справи прокурору з мотивів, які в ньому наведені.

Разом з цим, як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 26 червня 2008 року в справі «Ващенко проти України» (Vashchenko v. Ukraine), суд також нагадав, що поняття "обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

Крім того, суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справах «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54 та «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. п. 10, 13 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 та п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. Підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Однак, як встановлено у підготовчому судовому засідання по даній справі, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 взагалі не містить формулювання обвинувачення, в такому відображено лише виклад встановлених прокурором обставин кримінального правопорушення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Подібне в розумінні ч. 1 ст. 337 КПК України позбавляє можливості суд продовжувати подальший судовий розгляд даної справи.

Тому, з урахуванням вищевикладеного та того, що діючим Кримінальним процесуальним кодексом України взагалі не передбачено можливості виправлення будь-яких помилок або внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту після його надходження до суду, зокрема у судовому засіданні, а також того, що подальший судовий розгляд справи в розумінні ч. 1 ст. 337 КПК України є неможливим, а тому суд приходить до висновку, що єдиним процесуальним шляхом виправлення будь-яких недоліків обвинувального акту є повернення такого прокурору.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 337, 369-372 КПК України, с у д, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення кримінальної справи прокурору задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 03 січня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України разом із матеріалами кримінального провадженні повернути до прокуратури Закарпатської області як такий, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1