Ухвала
Іменем України
20 січня 2020 року

м. Київ
справа № 522/13227/19

провадження № 51-277 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року,
встановив:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року задоволено заяву прокурора про відвід захисника ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002184 від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Постановлено відвести захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0002184 від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою судді, обвинувачений ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року.
У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Наголошує, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження та не переглянув таку ухвалу судді по суті, оскільки порушено його право на захист.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Так, положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Врахувавши такі вимоги кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене судове рішення не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, оскільки не є предметом перегляду апеляційного суду, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року, якою задоволено заяву прокурора про відвід захисника ОСОБА_5 від участі у вищевказаному кримінальному провадженні, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Тому, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 щодо істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме безпідставної відмови у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2019 року, не заслуговують на увагу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3