Провадження № 1-кп/243/115/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002410 від 20.08.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 25.05.2004 року Сніжнянським міським судом Донецької області за ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі;

2) 15.03.2013 року Єнакіївським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України до 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівки Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 30.11.2000 року Микитівським районним судом м. Горлівки за ч. 3 ст. 143 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) 30.10.2008 року Артемівським міськрайонним судом за ст.15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

3) 01.09.2009 року Алчевським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 143, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4) 10.10.2014 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, оскільки термін дії запобіжного заходу спливає, в той же час посилаючись на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, і на теперішній час, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали що прокурором не доведено наявність ризиків та просили суд застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що ОСОБА_5 з 20.09.2017 року під вартою, має постійне місце мешкання, стійкі соціальні зв`язки, батька, який мешкає на непідконтрольній території Україні, хронічні захворювання, вину свою не визнає, оскільки дане кримінальне правопорушення не скоював.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, відбувши реальну міру покарання знову обвинувачується у діянні, яке містить ознаки тяжкого злочину.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 20.09.2017 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Так, ОСОБА_5 до затримання мешкав у м. Краматорську без реєстрації у квартирі, яку винаймав. Окрім того, ОСОБА_5 має батька, який мешкає на непідконтрольній території Україні. Тобто, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не спроможне запобігти доведеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість ОСОБА_5 переховуватися від суду.

Суд зазначає, що реальна небезпека здійснення впливу на потерпілих чи свідків може мати місце лише на початку кримінального провадження, а станом на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою судом цього ризику не встановлено.

Вказані вище обставини у їх сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим підстав для зміни або скасування запобіжного заходу судом не вбачається.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду, який продовжує існувати станом на теперішній час, недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід, тому наявні законні підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне заставу, визначену ОСОБА_5 ухвалою судді від 03.04.2019 року, залишити попередню в сумі 64000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на 60 діб, тобто до 27 березня 2020 року включно.
Заставу, визначену ОСОБА_5 ухвалою судді від 03.04.2019 року, залишити попередню в сумі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень.

ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти після внесення застави у розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) гривень, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Донецькій області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26288796, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, рахунок отримувача: UA0011792.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 будуть покладені наступні обов`язки, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою суду до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області;

2) не відлучатися із м. Слов`янська, Донецької області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано інший запобіжний захід, а застава звернута в дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Бахмутської УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1