Ухвала
Іменем України

01 червня 2020 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , про визнання недопустимим відео запису проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000695 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України -

встановив:

В судовому засіданні захисник заявив усне клопотання щодо визнання недопустимим доказом проведення обшуку, оскільки під час перегляду відео ним було зафіксовано порушення, а саме: деякі слідчі не приймали участь у проведення обшуку, відео місцями фіксувало навколишню картину, а не саме дії слідчого під час обшуку, було зупинено відео, а вже після відновлення слідчий повідомив про викопування дванадцяти кущів заборонених рослин.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника. Будь-яких самостійних клопотань не мав.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечував, вважаючи його передчасним, посилаючись на можливість встановлення у подальшому обставин щодо допустимості доказу судом під час ухвалення остаточного рішення. Окрім того, обшук проводився за допомогою повної відеозапису, за участю понятих, жодних зауважень з боку обвинуваченого ОСОБА_4 , і понятих щодо кількості виконуваних кущів, зокрема, на протокол проведення обшуку, під час викопування кущів до співробітників поліції не надходило.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до діючого кримінально-процесуального законодавства України докази в кримінальному провадженні повинні бути належними та допустимими.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Дослідивши клопотання в нарадчій кімнаті, суд не вбачає очевидної не допустимості проведення обшуку, який фіксувався на відео та був досліджений в судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000695.
Разом з тим, згідно ст.94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, заявлені в клопотанні обставини, що просить визнати недопустимими адвокат ОСОБА_5 , можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду надісланого обвинувачення, шляхом дослідження цих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх із взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Оскільки судом не встановлено очевидності недопустимості доказу на цій стадії судового провадження, то у суду відсутні підстави визнавати недопустимим та виключити з переліку доказів у кримінальному провадженні відео фіксацію проведення обшуку, про що вказує сторона захисту у своєму клопотанні.

Решта доводів, викладених у клопотанні стосується огріхів при проведенні слідчої дії і очевидної недопустимості доказу не підтверджує.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання в ході судового розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 87, 89, 350 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , про визнання недопустимим проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000695 щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.310, ч.2 ст.309 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1