Ширяївський районний суд Одеської області
15.06.2020 Справа №: 518/444/20 Провадження № 1-кп/518/19/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2020 смт Ширяєве
Ширяївський районний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ширяєве клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000012 від 23.01.2020 року за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 186 КК України, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар,янівка Ширяївського району Одеської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з освітою два класи, непрацюючого, раніше судимого: 11.05.2016 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,
ВСТАНОВИВ:
22.01.2020 року близько 16:00 годин мешканець с. Григорівка, Ширяївського району, Одеської області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у кімнаті житлового будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у них виникла словесна суперечка, під час якої, ОСОБА_7 , схопив ОСОБА_4 , своєю лівою рукою за одяг біля шиї, після чого наніс їй один удар ногою в область обличчя останньої. Після цього, ОСОБА_7 наніс два удари своєю правою ногою, узутою в черевики, в область тулуба ОСОБА_4 . Унаслідок вказаних дій, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 , легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та тулуба в області спини ліворуч.
Крім цього, 22.01.2020 року близько 16:20 годин ОСОБА_7 після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті її житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , відкрито викрав мобільний телефон марки «Вravis Slim C 242» чорного кольору, бувший у використанні, вартістю 372 гривні, з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 75 гривень, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 10 гривень, належний ОСОБА_4 , який знаходився на ліжку, на якому після заподіяння тілесних ушкоджень сиділа остання. Після цього, ОСОБА_7 з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 457 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 , своїми діями скоїв суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Особа, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначив, що нічого не пам`ятає, будь-яких пояснень та позиції щодо клопотання прокурора надати не зміг.
Законний представник особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , та захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 зазначила, що вона знайома з батьками ОСОБА_7 , які допомагають їй по господарству. 22.01.2020 р. ОСОБА_8 прийшов до ОСОБА_4 у стані сп`яніння зі своїм братом та шукав батьків, після чого пішов. Близько 16.00 того ж дня ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння знову прийшов до будинку ОСОБА_4 з пляшкою горілки, та намагався примусити її випити горілку, казав, щоб вона не спілкувалася з його батьками. Після цього ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_4 ногою в обличчя зліва, вона впала й він ще двічі вдарив її по тулубу ногою. Після цього ОСОБА_7 взяв з ліжка телефон ОСОБА_4 й пішов. ОСОБА_4 намагалась наздогнати ОСОБА_7 та кричала, щоб він повернув телефон, проте він не реагував та пішов. ОСОБА_4 22.01.2020 р. погано себе почувала й не виходила з будинку, а наступного дня 23.01.2020 р. зателефонувала сину, який викликав поліцію. Клопотання прокурора просила задовольнити.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що він є старостою Олександрівського старостинського округу. Про події, які відбулися 22.01.2020 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , він довідався від працівників поліції. ОСОБА_9 був присутній під час зняття відбитків з пляшки у будинку ОСОБА_4 . Також бачив, що ОСОБА_4 була побита на обличчі, її руки були у синцях.
Крім показань потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 , вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь, зазначених у клопотанні, підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:
-протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2020 р;
-Довідкою Ширяївської ЦРЛ від 30.01.2020 р., згідно якої ОСОБА_7 перебуває на Д-обліку у лікаря-психіатра;
-Довідкою щодо вартості майна;
-Висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна від 23.01.2020 р.
-Висновком судово-медичної експертизи від 24.01.2020 р., згідно якої у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та тулуба в області спини зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
-Постановою про приєднання до справи речових доказів від 23.01.2020 р.;
-Протоколом огляду предметів від 23.01.2020 р.;
-Протоколом огляду місця події від 23.01.2020 р.;
-Висновком судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» №154-Д від 20.02.2020;
-Протоколом огляду місця події від 23.01.2020 р.;
-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.01.2020 р.;
-Витягом з ЄРДР від 06.02.2020 р.;
-Витягом з ЄРДР від 23.01.2020 р.
Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 91 від 26.02.2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє інферіорність (дефектність) пізнавальної сфери діяльності у вигляді грубого зниження пам`яті, уваги, мислення та інтелекту. У підекспертного діагностуються грубі прояви «органічного» та «олігофренічного» патопсихологічних симптокомплексів, помірно-виражена розумова відсталість, соціально-педагогічна занедбаність, незрілість суджень, не сформованість системи ціннісних орієнтацій, зниження критичності, недостатня можливість до планування поведінки та прогнозу вчинків, що коїть підвищена сугестивність, зниження фрустраційної толерантності, емоційно-вольова нестійкість, зниження критичності та підвласність поведінки впливу внутрішніх безпосередніх спонукань. Дані особисті прояви на тлі алкогольного сп`яніння могли впливати на поведінку підекспертного у досліджуваній справі ситуації, посилюючи негативні риси характеру, полегшуючи реалізацію емоційної напруги в безпосередній поведінці, знижуючи вольовий контроль емоцій та сприяючи формуванню асоціальних стереотипів поведінки. Внаслідок описаних індивідуально-психологічних особливостей (деформації сенсу, що призвело до неповного розуміння соціальної небезпеки скоєної дії, значного послаблення в вольовому акті таких ланок, як «усвідомлення мети та мотивів дії, боротьби цих мотивів, усвідомлення наслідків скоєного» ОСОБА_7 не міг розуміти значення скоєних ним дій (їх соціальну небезпечність) та прогнозувати їх наслідки.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, іншого хворобливого стану психіки, у тому числі тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, він страждав на вроджене недоумство у вигляді: «Помірної розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження ЦНС зі значним поведінковими та емоційно-вольовими порушеннями» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за МКХ-10), внаслідок чого, він був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У теперішній час підозрюваний ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на вроджене недоумство у вигляді: «Помірної розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження ЦНС зі значними поведінковими та емоційно вольовими порушеннями» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71.1 за МКХ-10), внаслідок чого, він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Враховуючи актуальний психічний стан, ступень суспільної небезпечності інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, експертна комісія рекомендує застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом (ч. 3 ст. 94 КК України).
За своїм психічним станом підозрюваний ОСОБА_7 , не має протипоказань для його присутності в судовому засіданні. Внаслідок вродженого недоумства у вигляді «Помірної розумової відсталості внаслідок раннього органічного ураження ЦНС зі значними поведінковими та емоційно вольовими порушеннями» підозрюваний ОСОБА_7 , не здатний розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального положення, та не здатний до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав і обов`язків, тому потребує обов`язкової участі захисника.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження у судовому засіданні, суд вважає, що зазначені суспільно небезпечні діяння підпадають під ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), які ОСОБА_7 вчинив у стані неосудності.
Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування передбачено, що зазначені примусові заходи мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку..
Згідно ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а у силу ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, яка потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , з урахуванням характеру та тяжкості наявного психічного захворювання, ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, а також тяжкості вчинення суспільно небезпечних діянь, необхідно задовольнити і застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Підстав застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, відносно ОСОБА_7 , суд не вбачає.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені, тому процесуальні витрати на залучення експертів підлягають віднесенню на рахунок держави
Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 19, ст. 92, ст. 93, ст. 94 КК України, керуючись ст.ст. 395, 505, 512, 513, 516 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2020 року за №0000012, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.
Речовий доказ - мобільний телефон марки "Bravis Slim C242" вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .
Матеріали кримінального провадження, долучені стороною обвинувачення, зберігати у матеріалах судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ширяївський районний суд Одеської області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали після її проголошення вручити учасникам судового провадження.
Повний текст ухвали складено 15.06.2020 року.

Суддя ОСОБА_1