Справа № 567/450/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000119 від 20.03.2020

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Межиріч Острозького району Рівненської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше судимої 08.06.2015 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу (05.11.2015 ухвалою Острозького районного суду міру покарання замінено на 50 годин громадських робіт); 12.01.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 230 годин громадських робіт; 13.04.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення воді строком 1 рік 1 місяць; 13.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; 21.09.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

сторонами кримінального провадження є:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

встановив

згідно з обвинувальним актом від 22.04.2020 ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи раніше судимою: 08.06.2015 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.І ст.185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу (05.11.2015 ухвалою Острозького районного суду міру покарання замінено на 50 годин громадських робіт); 12.01.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 230 годин громадських робіт; 13.04.2016 Острозьким районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення воді строком 1 рік 1 місяць; 13.06.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; 21.09.2018 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки, на шлях виправлення та перевиховання не стала та повторно вчинила новий умисний злочин.
Так, 12 лютого 2020 року близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у магазині «Фрателлі», що у м. Острог, по вул. Героїв Майдану, 4, з метою здійснення телефонного дзвінка, отримала у тимчасове користування мобільний телефон марки "NOKIA ТА-1203" у ОСОБА_5 , що належить останньому на праві приватної власності. В подальшому, здійснивши телефонний дзвінок, у ОСОБА_3 виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який вона, діючи повторно і таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «NOKIA ТА-1203» вартістю 351 грн. 40 коп. із вмонтованою сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 50 грн., після чого, отримавши можливість володіти та розпоряджатись викраденим мобільним телефоном, передала його для ОСОБА_6 , для подальшого його продажу, за що отримала винагороду.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілому майнову шкоду на загальну суму 401 грн. 40 коп.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, так як ОСОБА_3 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно.

22.04.2020 між потерпілим ОСОБА_5 , якому на підставі ч.4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за №0000119 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 , та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України. Так, обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 , зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі строком три роки один місяць.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода сторонами виконана, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому подав заяву в якій просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи. Зазначив, що не має до обвинуваченогої жодних претензій, завдана йому шкода відшкодована в повному обсязі.

Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні також просила вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.185 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 , повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченою ОСОБА_3 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_3 визнає себе винуватою, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а тому її дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Вирішуючи питання про речові докази суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні є мобільний телефон марки «NOKIA ТА-1203», (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) чорного кольору, що зберігається у камері схову речових доказів Острозького ВП ГУНП в Рівненській області.

Відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям. Мобільний телефон марки «NOKIA ТА-1203», (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) належить ОСОБА_5 , тому його слід повернути законному володільцю.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат пов`язаних з проведенням експертиз, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З довідки про витрати на проведення експертизи вбачається, що витрати на проведення судової товарознавчої експертизи №3.2-381/20 від 27.03.2020 становлять 628 грн. 04 коп., відтак, суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченої зазначених витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив

затвердити угоду від 22 квітня 2020 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 22 квітня 2020 року покарання, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Нетішинського міського суду від 21 вересня 2018 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів взявши її під варту в залі суду, з подальшим утриманням в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор".

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання з 10 год. 20 хв. 20 травня 2020 року по 10 год. 20 хв. 17 липня 2020 року.

Виконання вироку, в частині запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доручити командиру роти конвойної служби в Рівненській області та начальнику Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор".

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 628 грн. 04 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «NOKIA ТА-1203», (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) чорного кольору упакований в спец-пакеті експертної служби МВС України №0899926, після вступу вироку в законну силу повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1