Ухвала
Іменем України
24 лютого 2020 р.

м. Київ
справа № 433/1119/17
провадження № 51- 883 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 15 січня 2020 року,

установив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скаргазасудженого ОСОБА_4 .
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 1, 4, 5 частини 2, частини 5 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції. Засуджений ОСОБА_4 адресує касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ Верховного Суду України, в той час як судом касаційної інстанції є Кримінальний касаційний суд Верховного Суду.
Згідно з пунктами 4, 5 частини 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Покликаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, були допущені судом при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте всупереч законодавчим приписам у поданій касаційній скарзі не міститься обґрунтування незаконності оспорюваних судових рішень та необхідності скасування вироку. Також не зазначено обґрунтування заявленої вимоги про скасування ухвали апеляційного суду.
Крім того, засудженому слід урахувати правила ст. 284 КПК України, оскільки останній просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження, при цьому не вказує на підстави для закриття кримінального провадження, які передбачені вказаною статтею.
Відповідно до положень ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
В своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить питання до суду касаційної інстанціїпро скасування вироку Сватівського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року та ухвали Луганського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, закриття кримінального провадження, при цьому одночасно просить звільнити його від обов`язків, покладених відповідно до ст. 76 КК України, та розподілити судові витрати, що суперечить нормам статті 436 КПК України та позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
У порушення положень ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копій судових рішень, які оскаржуються. Засуджений ОСОБА_4 у касаційній скарзі посилається на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року, ухвалу Луганського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, зазначає копії вказаних судових рішень в додатках, при цьому касаційна скарга надійшла без додатків, про що працівниками управління забезпечення автоматизованого документообігу суду складено акт.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 21 жовтня 2019 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 15 січня 2020 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3