УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/187/20
Провадження № 1-кп/486/81/2020

18 лютого 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
головуючий суддя - ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
захисника потерпілого - ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Южноукраїнську, Миколаївської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 02.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

28 січня 2020 року Первомайська міська прокуратура в Миколаївської області надіслала до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 02.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.
28 січня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 02.07.2019 року провадження (№1-кп/486/81/2020) за ч. 1 ст. 186 КК України розподілено у провадженя судді ОСОБА_1 . Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 січня 2020 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовче судове засідання на 31.01.2020 року.
Із матеріалів справи вбачається, що захист прав потерпілого ОСОБА_6 здійснює захисник ОСОБА_7 , договір № 57 від 30 січня 2020 року, ордер серія ВЕ № 1004231 захисника ОСОБА_7 від 30.01.2020 року. Разом із тим супровідний лист начальника Южноукраїнського відділу Первомайської прокуратури та реєстер матеріалів досудового розсліування не містять інформації, щодо участі захисника ОСОБА_7 .
В судовому засіданні потерпілий та захисник підтвердили факт того, що саме захисник ОСОБА_7 здійснює захист його прав та інтересів.
23 березня 2017 року приблизно 8.30 годині, суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , була свавільно затримана в своєму службовому кабінеті, який розташований на першому поверсі будівлі суду за адресою: вул. Дружби Народів 3 - А, в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, співробітниками УЗБ в Миколаївській області.
Згадані дії, вчиняла група осіб у складі: начальника відділу УЗБ України в Миколаївській області ОСОБА_8 (службове посвідчення: серія НОМЕР_1 , видане 06.12.2016 р.); ОСОБА_9 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_2 , видане 23.11.2016 р.; ОСОБА_10 - оперуповноваженого УСБ України в Миколаївській області (службове посвідчення: серія НОМЕР_3 , видане 23.11.2016 р.); ОСОБА_11 (службове посвідчення: серія НОМЕР_4 , видане 12.12.2016 р.) та громадянами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Працівники УЗЕ в Миколаївській області демонстрували свою перевагу над людиною - суддею, підривали авторитет не лише судді, а й авторитет судової гілки влади в цілому.
Відносно зазначених осіб порушено кримінальне провадження №0000132 від 18.05.2017 року. З 22.07.2019 року визначена підсудність за територіальним управлінням ДБР у м. Миколаєві, досудове розслідування триває на теперішнього часу.
Суддею ОСОБА_1 , 23.03.2017 року було укладено договір про надання правової допомоги відповідно до ордеру № 61466 від 23.03.2017 року, з захисником ОСОБА_7 , яка також є захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , що підтверджується ордером захисника серія ВЕ №1004231 від 30.01.2020 року та договором № 57 від 30.01.2020 року, у даному кримінальному провадженні. Тому даний факт виключає подальший розгляд даного кримінального провадження №0000451 від 02.07.2019 року під головуванням судді ОСОБА_1 .
Суд виходить із вимог статті 369 КПК України, практики національних судів, міжнародної практики з принципу верховенства права, вважає, що будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку, саме ухвалою судді. Текст статей 80,81,82 КПК України свідчить про неоднаковий підхід законодавця щодо зазначення у вказаних нормах порядку подачі заяви про самовідвід судді.
Згідно ч.1 ст.80 КПК України, суддя за наявності підстав, передбачає статтями 75-79 КПК України, зоб`язаний заявити самовідвід.
Як свідчить текст ч. 1 ст. 81 КПК України, законодавець після слова відводу не зазначає слово самовідвід. Тому, за змістом ст. 81 КПК України вказує на процедуру розгляду саме відводу, а не самовідводу.
Положення КПК України механізму правового регулювання самовідводу суддів чітко не встановлено порядок його вирішення.
КПК України не передбачає ( принаймі, жодного разу не згадує своїми нормами ) такого процесуального документу, як заява про самовідвід. Питання самовідводу є правовим наслідком доброчесності та особистого сумління судді, який зважив всі факти та обставини, які дозволяють чи не дозволяють об`єктивно та неупереджено розглянути справу, урахував всі обставини та прийняв рішення, виходячи із власного переконання. Суддя несе персональну відповідальність за рішення щодо взятого самовідводу.
З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України "Про судоустрій і статус суддів". З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися виключно Верховним Судом та Вищою радою правосуддя.
Правова позиція суду в даному вирішенні заяви про самовідвід судді збігається з практикою рішення ВАСУ від 17.11.2015 року К/800/41329/15, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року №821/1552/15-а та практикою місцевих судів, а саме: справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/102/2016, справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/94/2016, а також справа №486/939/16-к, провадження №1-кс/486/147/2016 (ухвали від 16.09.2016 року та від 10.10.2016 року). Суддя несе власну персональну відповідальність перед Вищою радою правосуддя за своє процесуальне рішення щодо самовідводу і не має необхідності усилювати це рішення, рішенням іншого судді. Так як така практика призводить до негативних наслідків, а саме конфліктів між суддями місцевих та міжрайонних судів, до зловживання даремно витраченого процесуального часу та негативно впливає на розумні строки розгляду справи. Різна правова позиція суддів призводить не до єдності судової практики, а до її різноманітності, що є неприпустимим.
Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється в Законі України "Про судоустрій і статус суддів".
Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю у тому числі з боку інших суддів є неприпустимим.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Якщо ж підходити до КПК України, саме з позиції букви закону, то в ньому можна знайти багато суперечностей, а тому, КПК України, зобов`язує розуміти й дух закону. Тлумачити КПК України слід з позиції верховенства права та практики ЄСПЛ. Стаття 75 КПК України визначає обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст.1,8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду кримінального провадження, суддя вважає за необхідне передати обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 02.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до секретаріату суду, для повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.
Керуючись ст. 12 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст.ст. 1, 8, 9, 35, 75, 369, 371,3 72 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 та повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 02.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, до секретаріату суду, для проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.
Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1