Справа № 521/2362/20
Номер провадження:1-кс/521/1033/20
У Х В А Л А

24 лютого 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13.02.2020 року за № 0000447 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 14.02.2020 року в порядку ст.. 208 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначено: в ході досудового розслідування встановлено, що 13.02.2020 ОСОБА_7 повідомив правоохоронні органи про те, що ОСОБА_8 та 5 малознайомих осіб у м. Києві по вул. Желянська, 116 незаконно позбавили його волі, силоміць посадили в автомобіль і доставили до м. Одеси з метою отримання грошових коштів. В ході огляду місця події автомобіль, в якому перевозили потерпілого, та наявне в автомобілі майно було вилучене. Слідчий вважає, що вилучене майно зберегло на собі сліди злочину чи є предметом кримінального правопорушення, а тому підлягає арешту на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, разом з тим пояснив, що не заперечує, щоб частина вилученого майна посвідчення водія, гроші, ремінь та шнурки було повернуто власнику ОСОБА_4 .

Власник майна ОСОБА_4 просив повернути йому посвідчення водія, оскільки він використовує цей документ при виконання службових обов`язків. На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 надав суду довідку про те, що працює на посаді експедитора-водія в ТОВ «Майбуття».

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

14.02.2020 року під час затримання ОСОБА_4 були вилучені його особисті речі, які не є і не визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме, посвідчення водія, гроші в сумі 101 грн., ремінь, шнурки.

Разом з тим, є достатні підстави вважати, що інше вказане у клопотанні майно, яке належить ОСОБА_4 , - мобільні телефони, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і може бути використане як докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 172, 173 КПК України слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України 14.02.2020 року:

- мобільний телефон «Nokia» з сім-картою НОМЕР_1 , мобільний телефон «Nokia» з сім-картами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - шляхом заборони володіння, розпорядження, використання та відчуження.

Майно, на яке накладено арешт, передати на зберігання відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1104 від 19.11.2012 року.

У задоволенні інших заявлених у клопотанні вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1