Справа № 643/6/20
Провадження № 1-кс/643/6/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.01.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001109 від 12.11.2019 за ст. 348 КК України відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 12.11.2019, ОСОБА_6 , будучи представником влади та службовою особою правоохоронного органу поліцейським сектору патрульної поліції № 3 патрульної поліції відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області, перебуваючи на чергуванні на станції метро «Наукова» Харківського метрополітену, маючи намір на протиправне позбавлення життя працівників відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області у зв`язку з виконанням останніми службових обов`язків щодо охорони громадського порядку в Харківському метрополітені за допомогою наявної в нього вогнепальної зброї, здійснив кілька пострілів у бік останніх, чим вчинив замах на вбивство вказаних працівників правоохоронних органів, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків. В подальшому, після здійснення двох пострілів у відповідь, побоюючись за своє життя, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочинного наміру до кінця, склав зброю.
12.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у посяганні на життя працівника правоохоронного органу, а 13.11.2019 раніше повідомлену підозру змінено на підозру у незакінченому замаху на вбивство працівників правоохоронних органів, у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.11.2019 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.01.2020.

В даному клопотанні слідчий вказує, що завершити досудове розслідування до закінчення строку тримання ОСОБА_6 під вартою не можливо через необхідність виконання низки слідчих дій, для чого потрібен додатковий час, а підстави для заміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні, так як наявні докази вчинення підозрюваним особливо тяжкого злочину, а ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 177 КПК України, не зникли.

Слідчий просить продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини, наполіг на його задоволенні та долучив до клопотання ухвалу слідчого судді про продовження строків досудового розслідування.

ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, зазначивши, що жоден з вказаних прокурором ризиків не існує, так як він не має наміру переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, знищувати будь-яку з речей, що має значення для кримінального провадження чи перешкоджати йому іншим чином. Не спростовуючи подій, відображених у підозрі зазначив, що наміру позбавляти життя будь-кого з своїх колег не мав, а допустив помилку при оцінці ситуації, що склалась. З погляду на те, що об`єкти метрополітену неодноразово піддавались терористичним актам, а на станції, де він здійснював чергування він помітив сторонніх осіб, в наступному, коли прибули працівники поліції, за відсутності належного освітлення, враховуючи свій емоційний стан, він сприйняв останніх саме як осіб, що мають протиправні наміри. Лише після того, як з ними вдалося встановити контакт і він переконався, що це працівники поліції, він склав зброю та здався. При цьому, здійснюючи постріли, жодного з них він не направляв у людей.

Захисник послалась на необґрунтованість підозри, так як наведені прокурором докази не відповідають критеріям належності й допустимості, відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 348 КК України, що підтверджено й показаннями потерпілих й свідків, які чітко вказали, що ОСОБА_6 не сприймав їх за працівників поліції. Момент та причини виникнення умислу на позбавлення життя працівників правоохоронних органів не встановлені, бо їх у підозрюваного не було, вони відсутні, а твердження потерпілих й свідків про неадекватність поведінки ОСОБА_6 та невпізнання нікого з присутніх зайвий раз на це вказує. Подальші дії ОСОБА_6 з приводу складання зброї та фактичне добровільне передання себе до рук правоохоронців, коли той переконався, що перед ним саме працівники поліції, також вказує на відсутність наміру посягати на життя своїх колег. Посилання на приведені прокурором рішення Європейського суду з прав людини є помилковими, так як відповідні рішення стосуються інших, ніж досліджувані у даному кримінальному провадженні, обставин.

Стосовно ризиків захисник зазначила, що вони лише перелічені прокурором, проте жодного доказу з метою доведення факту їх реального, а не абстрактного існування, прокурором не надано.

Так, зазначаючи ризик переховування, прокурор посилається лише на тяжкість покарання, що загрожує, ОСОБА_6 в разі доведеності його вини, проте з погляду на необґрунтованість підозри, дані, що характеризують підозрюваного та вказують про міцність соціальних зв`язків є зрозумілим, що даний ризик відсутній. Ризики знищення чи спотворювання доказів, незаконного впливу на потерпілого й свідків є припущеннями, так як до жодного з доказів, які є в розпорядженні сторони обвинувачення, не має доступу у підозрюваного, а потерпілі та свідки двічі допитані щодо обставин кримінального правопорушення, що виключає вплив на них. Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на якому прокурор наполіг у судовому засіданні, взагалі відсутній, так як не конкретизований жодним реченням у клопотанні чи промові прокурора.

З погляду на приведені обставини захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити підзахисному запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, якого буде цілком достатньо для виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного: підозра ОСОБА_6 цілком обґрунтована зібраними на даному етапі розслідування та долученими до клопотання доказами і підстав стверджувати про їх очевидну неналежність, недопустимість чи недостатність наразі не має.

Як особистість ОСОБА_6 має задовільну характеристику за місцем роботи, не судимий та до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, разом з тим підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину і, в разі визнання винним у його вчиненні, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що, наряду з такими обставинами, як відсутність сім`ї, дітей чи інших осіб на утриманні, постійного місця роботи не виключає ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Не можна казати й про відсутність ризику незаконного впливу на потерпілих й свідків, який не зник й не зменшився, так як деякі допитані особи є колегами підозрюваного, і можливість впливу ОСОБА_6 на останніх з метою схилення до відмови чи зміни показань у вигідному підозрюваному напрямку не виключається.

Наразі, можна казати, що відсутність проявів зазначених ризиків свідчить про дієвість обраного підозрюваному запобіжного заходу.

Процесуальні дії, які необхідно виконати у кримінальному провадженні не можливо закінчити до спливу строку тримання під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді від 14.11.2019, а підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не вбачає з погляду на викладене вище.

Враховуючи наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає клопотання цілком обґрунтованим, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України.

З зазначених вище причин й обґрунтування доцільності продовження діючого запобіжного заходу слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України згідно яких строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею не більше ніж на 60-ть днів та в межах строку досудового розслідування, клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути задоволено в повному обсязі.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 193-194, 196-199, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 днів, а саме до 02.03.2020 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1