Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15.07.2019 року у кримінальному провадженні №0000107 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, інваліда другої групи, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 липня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Як встановлено судом, 19 березня 2019 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті побутового конфлікту, який раптового виник зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , умисно наніс два удари ступнею правої ноги, а саме п`ятою в живіт лежачій на землі ОСОБА_8 , що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого потерпіла померла.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та ухвалити в цій частині новий вирок. Яким призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, а вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання, думку прокурора про залишення вироку місцевого суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст.121 КК України (заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть іншій особі) є вірною.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Зазначені вимоги закону судом виконані належним чином.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, пов`язаним із посяганням на здоров`я та життя особи; особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, є інвалідом другої групи.

Також суд належно врахував і обставини що пом`якшують покарання обвинуваченому визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На думку колегії суддів, суд прийшов до вірного висновку про можливість призначення обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Виходячи з наведеного підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих статей, колегія суддів не знайшла.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 щодо необхідності врахування при призначенні покарання характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, що на обліку у лікаря- психіатра або нарколога не перебуває, раніше не судимий, стан здроов`я, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину не заслуговують на увагу, оскільки були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Підстав щодо застосування до ОСОБА_5 ст. 69 КК України ні обвинуваченим ОСОБА_5 , ні його захисником ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не наведено.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому місцевим судом покарання є справедливим і відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі. Обрана судом міра покарання є достатньою для виправлення та запобіганню скоєння обвинуваченим нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у них не є підставами, в порядку ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 липня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3