Справа № 127/3946/17
Провадження №11-кп/801/205/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0007034, №0001117, №0000177, №0002761 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019, згідно якої відносно

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 16.02.2020.
встановив:
Під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд визнав, що зібрано достатньо доказів, які свідчать про продовження існування ризиків, що дають достатні підстави до продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, в своїй апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу суду, як незаконну та постановити нову, якою відмовити прокурору в продовженні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, посилаючись на відсутність ризиків для застосування найсуворішого запобіжного заходу, неврахування особи обвинуваченого та його стану здоров`я.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступи в судових дебатах обвинуваченого та його адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи обвинуваченого має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_7 належать, відповідно до ст.12 КК України, до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні найтяжчого інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України строком покарання до 6 років позбавлення волі, що дає достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може уникати від покарання, незаконно впливати на свідків, які підлягають виклику до суду та ще не допитані в судовому засіданні, уникати явки до суду.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 раніше засуджувався, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, події якого мали місце тоді, коли на розгляді суду перебували інші кримінальні провадження відносно нього, а також, що він перебував у розшуку у зв`язку із ухиленням ОСОБА_7 від явки до суду, що в свою чергу суттєво підвищує ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів та ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків та із великою імовірністю може переховуватись від суду.

Посилання на те, що обвинувачений проживає разом з матір`ю у власному житлі не береться судом до уваги, оскільки ця обставина, не утримала ОСОБА_7 від вчинення значної кількості злочинів в яких він підозрюється та не зможе в достатній мірі забезпечити виконання процесуальних обов`язків і зменшити відповідні ризики.

Крім того, не береться судом до уваги посилання адвоката, що обвинувачений хворіє на тяжку хворобу, оскільки перед поміщенням його до СІЗО він оглядався лікарями, які не виключали перебування його в місцях позбавленнях волі, де в разі необхідності йому буде надана необхідна допомога.

Відшкодування завданої шкоди не може бути єдиною достатньою підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, зважаючи на наведені в ухвалі ризики та буде враховуватись при призначенні покарання в разі його засудження.

Судом першої інстанції не завершено судовий розгляд кримінального провадження, а тому строк тримання під вартою обвинуваченому необхідно продовжити за наявності ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суду не надано переконливих доказів, які б могли свідчити, про те, що обвинувачений у разі перебування на волі чи під домашнім арештом буде виконувати свої процесуальні обов`язки.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для продовження тримання заявника під вартою.

Зважаючи на вищенаведене, що немає обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали ОСОБА_7 перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому, керуючись ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 16.02.2020 залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4