Справа № 308/1792/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника володільця майна ОСОБА_4 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000007 старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області лейтенант податкової міліції ОСОБА_3 за погодженням з начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що невстановлені особи 19.02.2020 року незаконно зберігали та транспортували автомобілем марки «Toyota LAND CRUISER 200» за реєстраційним номерним знаком транспортного засобу НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_7 , через пункт пропуску «Тиса» поблизу села Соломоново Ужгородського району незаконно виготовлені тютюнові вироби без марок акцизного податку України в загальній кількості 4310 пачок (з яких тютюнові вироби торгової марки «NZ Black» в кількості 1480 пачок та тютюнові вироби торгової марки «NZ Gold» в кількості 2830 пачок), що може свідчити про незаконне зберігання та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Так, 19 лютого 2020 року на підставі наданої добровільної згоди водія транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено огляд місця події, під час якого встановлено, що у транспортному засобі марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , який прямував у напрямку виїзду з України, працівниками ОУ ГУ ДФС у Закарпатській області спільно з працівниками прикордонної служби було виявлено тютюнові вироби у загальній кількості 4310 пачок без марок акцизного податку України, з яких тютюнові вироби торгової марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок та тютюнові вироби торгової марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 належить Почесному Консульству Латвійської Республіки в Ужгороді (адреса: м. Ужгород, Православна набережна, 7).

Проведеним оглядом місця події, виявлено та вилучено: 1) тютюнові вироби марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України; 2) тютюнові вироби марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України; 3) транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску; 3) ключ від транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 ; 4) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Від надання пояснень гр. ОСОБА_8 відмовився.

Слідчий в клопотанні зазначає, що виявлені незаконно виготовлені тютюнові вироби і транспортний засіб є матеріальними об`єктами, які є відповідно предметом і засобом вчинення кримінального правопорушення, та як наслідок, мають значення речових доказів вчиненого злочину.

Слідчий зазначає, що невстановлені особи в транспортному засобі марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , зберігали і транспортували незаконно виготовлені тютюнові вироби, які в подальшому незаконним шляхом планували реалізувати кінцевим споживачам.

Слідчий в клопотанні вказує, що п. 6 Указу Президента України «Про положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» № 198/93 від 10.06.1993 року вказано, що засоби пересування дипломатичного представництва не повинні використовуватись для цілей,не сумісних зі здійсненням функцій дипломатичного представництва.
Слідчий в клопотанні вказує, що підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, є існування достатніх підстав вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину та підлягає спеціальній конфіскації, що має місце в даному випадку.
На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий зазначає, що існує необхідність в накладенні арешту на транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, тютюнові вироби марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України, тютюнові вироби марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України; ключ від транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Окрім того, слідчий вказуючи на те, що речові докази повинні зберігатися до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, просить передати майно на зберігання згідно вимог Постанови КМУ від 19.11.2012р. № 1104 Про реалізацію окремих положень КПК України.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та зазначив, що попередня правова кваліфікація даного кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 204 КК України, предметом даного кримінального правопорушення є тютюнові вироби, які не підлягають обігу на території України, оскільки на них відсутні акцизні марки України, а транспортний засіб є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення. Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації. Cтаном на час розгляду в рамках розслідування кримінального провадження про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення нікому не повідомлялось. Також слідчий в судовому засіданні просив долучити до матеріалів клопотання постанову про визнання речовими доказами. Просив суд клопотання задовольнити.
Представник володільця майна ОСОБА_4 захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, подав письмові заперечення відповідно до яких зазначив, що ОСОБА_4 підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України не повідомлено, його процесуальний статус слідчим і прокурором не визначений, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_9 , про який ідеться в клопотанні слідчого і прокурора. Окрім того вказав, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204 КК України є злочином невеликої тяжкості , за який передбачено покарання у виді штрафу з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів. В ході надання пояснень не заперечив проти накладення арешту на тютюнові вироби, а заперечив проти накладення арешту на автомобіль, вказуючи, що власником автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію є Почесне консульство Латвії в м. Ужгород. Також зазначив, що в поданому до суду клопотанні була відсутня постанова про визнання речовим доказом, а слідчий додав таку лише під час розгляду справи в суді, після ознайомлення з текстом письмових заперечень, що ставить під сумнів існування даної постанови на час подання клопотання про арешт майна слідчим до суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на автомобіль.
Власник майна транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рапорт слідчого. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши доводи учасників судового процесу, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 20.02.2020 року внесені до ЄРДР за №0000007, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 204 КК України.
В рамках цього провадження було проведено 19.02.2020 року огляд місця події, в результаті чого виявлено та вилучено згідно протоколу огляду місця події від 19.02.2020 року: 1) тютюнові вироби марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України; 2) тютюнові вироби марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України; 3) транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску; 3) ключ від транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 ; 4) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Слідчим в судовому засіданні долучено постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 20.02.2020 року, згідно якої вилучені в ході огляду місця події від 19.02.2020 року речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя зауважує, що дана постанова не була долучена слідчим до клопотання під час подання клопотання до суду.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Знаряддям вчинення злочину являються предмети, які призначені для безпосереднього виконання дій, що утворюють об`єктивну сторону складу закінченого злочину.
Оскільки, виявлені незаконно виготовлені тютюнові вироби на які слідчий просить накласти арешт є матеріальними об`єктами, які є відповідно предметом, та як наслідок, мають значення речових доказів вчиненого злочину, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи правову підставу для арешту тютюнових виробів марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України, тютюнових виробів марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України, зважаючи на те, що такі не підлягають обігу на території України, оскільки на них відсутні акцизні марки України та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення , тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині є обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Разом із тим, прохання слідчого визначити місце зберігання арештованих речей задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.
Що стосується клопотання слідчого в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, ключ від транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 з серією та номером НОМЕР_2 , слідчий суддя приходить до слідуючого.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Дослідивши доводи клопотання слідчого , слідчий суддя приходить до висновку про те, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого автомобіля.
Під час розгляду клопотання слідчий не посилався на наявність даних про імовірні приховування, втрату, передачу чи відчуження вилученого автомобіля.
Слідчий суддя також вважає, що слідчий не довів, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна (автомобіля) шляхом заборони його використання та розпорядження ним, може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.
Вказана правова позиція викладена і Закарпатським Апеляційним судом в ухвалі від 21.02.2019 року номер справи № 308 /14444/18.
Крім цього, відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» № 198/93 від 10.06.1993 року Приміщення дипломатичного представництва, а також резиденція глави дипломатичного представництва та жилі приміщення членів дипломатичного персоналу є недоторканними. Доступ до цих приміщень може бути здійснений не інакше як за згодою глави дипломатичного представництва. Ці приміщення, наявне в них майно, а також засоби пересування дипломатичного представництва користуються імунітетом від обшуку, виїмки, реквізиції, арешту та виконавчих дій і не повинні використовуватись для цілей, не
сумісних зі здійсненням функцій дипломатичного представництва.
Відповідно до доданої до матеріалів клопотання копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «Toyota LAND CRUISER 200» р.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску, на яке слідчий просить накласти арешт є почесне консульство Латвії в м. Ужгород.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримі-нального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Доказів, які б на теперішній час свідчили про потреби досудового розслідування на такий ступінь втручання у право власності Почесного консульства Латвії в м. Ужгород слідчому судді не представлено.

В звязку з вищезазначеним, оскільки власником автомобіля є почесне консульство Латвії в м. Ужгород, та відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про положення про дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав в Україні» № 198/93 від 10.06.1993 року засоби пересування дипломатичного представництва користуються імунітетом від обшуку, виїмки, реквізиції, арешту та виконавчих дій, а також в клопотанні слідчим не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого автомобіля, слідчий суддя приходить до висновку про необгрунтованість клопотання в цій частині, а відтак в цій частині клопотання слідчий суддя відмовляє.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000007 старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на тютюнові вироби марки «NZ Black» у кількості 1480 пачок без марок акцизного податку України, тютюнові вироби марки «NZ Gold» у кількості 2830 пачок без марок акцизного податку України, які вилучені протоколом огляду місця події від 19 лютого 2020 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 06 березня 2020 року о 14- 25 годині.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1