Справа № 127/5794/20
Провадження №11-сс/801/212/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000528 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.03.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який раніше засуджувався :

-28.05.1996 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 229-6, ст. 45 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (судимість погашена);

-26.06.2002 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік (судимість погашена);

-14.02.2018 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (14.11.2019 знятий з обліку по закінченню іспитового строку на підставі ухвали суду) (судимість погашена);

раніше судимого: -13.04.2006 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-15.05.2008 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-30.07.2010 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-14.04.2011 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 5 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (судимість за цим вироком за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України погашена);

-01.06.2012 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.ч.2, 3 ст. 185, ст.ст.70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільнений 10.07.2014 умовно-достроково (судимість за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України погашена);

-12.02.2020 року Південним ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено про підозру за ч.2 ст.186 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Клопотання мотивовано тим, що 06.03.2020 у невстановлений час ОСОБА_8 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 307 КК України, за вироками Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.04.2011 та Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01.06.2012, вступив у попередню змову з ОСОБА_10 задля спільного вчинення крадіжки з чужого житла.
В подальшому, реалізовуючи вищевказану попередню змову та спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 близько 15.10 год. 06.03.2020 прийшли до домоволодіння АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_11 .
Далі, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , опираючись на дії один одного, діючи спільно, умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, вдались до реалізації раніше обумовленого злочинного плану, а саме через незачинену хвіртку увійшли на територію домоволодіння за вищевказаною адресою, підійшли до житлового будинку, після чого шляхом віджиму металопластикового вікна за допомогою заздалегідь принесених із собою інструментів проникли всередину цього будинку, де помітили належні ОСОБА_11 електробритву «Braun» вартістю близько 1200 грн., мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і177М» вартістю близько 150 грн., мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-J105H/DS (SEK)» вартістю близько 600 грн., мобільний телефон марки «Nokia» невстановленої моделі вартістю близько 250 грн. Вказані речі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 склали до заздалегідь принесеного із собою рюкзака та разом із викраденим залишили приміщення будинку, після чого зникли з місця події, внаслідок чого ОСОБА_11 заподіяно матеріальної шкоди на суму близько 2200 грн.
ОСОБА_8 06.03.2020 затримано в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, та 07.03.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується: заявою ОСОБА_11 від 06.03.2020 про крадіжку з його житла; показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; відеозаписом з камери спостереження; протоколом огляду місця події від 06.03.2020; речовими доказами належними потерпілому мобільними телефонами, електронною бритвою, а також вилученими у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 при затриманні рюкзаком, інструментами.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує (останній раніше вже переховувався від суду та оголошувався в розшук), будучи на волі, може знищити чи спотворити невідшукану на даний час слідством частину викраденого майна, яке має значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (зокрема, вартості цього майна), може незаконно впливати на потерпілого, місце проживання якого відоме ОСОБА_8 , та свого спільника ОСОБА_10 , який є товаришем ОСОБА_8 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці, приховати невідшукані речові докази тощо), перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення (як свідчать матеріали кримінального провадження, єдиним прийнятним для нього шляхом заробітку за останні 24 роки життя є вчинення майнових злочинів, також тричі засуджувався за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, є наркозалежним та потребує грошових коштів для задоволення такої залежності.
Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України під час кримінального провадження.
Тому, враховуючи особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та має стійку антисоціальну позицію, керуючись п.2 ч. 5 ст.182 КПК України вважав за необхідне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням максимально можливого розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 грн.
Ухвалою Вінницького міського суду від 07 березня 2020 року клопотання слідчого СВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто з 17.00 год 06.03.2020 р. до 17.00 год 04.05.2020 р.
Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області (Одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, Рахунок UA 0000401, , Банк ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області , МФО 820 172).
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. У разі внесення застави, на ОСОБА_8 будуть покладені наступні обов`язки: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; Якщо ОСОБА_8 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, і до останнього буде застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2020 року скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження. Просив скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2020 року та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням його волі у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України, що є підставою застосування запобіжного заходу. Жоден з наданих стороною обвинувачення доказів не містить фактів причетності ОСОБА_8 до злочину в якому він підозрюється. Слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю похилого віку, що спростовує твердження обвинувачення про намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подану ним апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.
Підозрюваний ОСОБА_8 повідомлений про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у розгляді даної скарги, захисник та прокурор за таких підстав не заперечили проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи прокурора, захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді суду першої інстанції вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Вирішуючи питання про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, слідчий суддя першої інстанції встановив та виходив з того, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду першої інстанції, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності давали підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
Разом з тим, слідчим суддею було враховано матеріальний стан підозрюваного, стан здоров`я, інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а саме те, що ОСОБА_8 є особою, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання на території м. Вінниці, не працює, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, а тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні або вчиняти інші злочини, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчим суддею було враховано, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання, суду надано не було.
Апеляційний суд повністю погоджується з такими висновками, оскільки встановлено, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки встановлені судом обставини дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, а також таємних викрадень чужого майна, за які його суд на підставі ст.75 КК України звільняв від відбування покарання з випробуванням, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказують на обґрунтованість застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання з матір`ю похилого віку в місті Кам`янське, Дніпропетровської області, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на законних підставах правильно визначив розмір застави, врахувавши обставини кримінального провадження, та вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000528 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.03.2020 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4