Справа № 487/2803/20
Провадження № 1-кс/487/3524/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001909 від 14.05.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001909 від 14.05.2020 звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, строком на 60 діб.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів розслідування та в подальшому суду, з метою уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працює, тому не має офіційного доходу. У зв`язку з чим, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваному.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 просив в задоволенні клопотання відмовити та застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, у вигляді домашнього арешту, визнає себе винним, раніше не судимий та ніколи не займався збутом патронів, розкаявся у вчиненому та не має на меті переховуватися від слідства та суду та готовий допомагати слідству.

В судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити та застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001909 від 14.05.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

26.05.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у вчиненні кримінального правопорушення при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_5 , не маючи законних підстав на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами, яке передбачене в п. 4 ч. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 (надалі - Положення) розуміючи те, що згідно з п. 2 вищевказаного положення бойові припаси відносяться до предметів, на які поширюється дозвільна система.

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

У відповідності до вимог п. п. 2, 3 п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на бойові припаси до неї у порядку, визначеному МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Крім цього, у відповідності до п. 2.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 Здійснюючи дозвільну систему, органи поліції відповідно до законодавства України видають міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність з виробництва, ремонту, торгівлі вогнепальною зброєю невійськового призначення, боєприпасами до неї, холодною та охолощеною зброєю, пневматичною зброєю калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м/с; виробництва спеціальних засобів, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії, індивідуального захисту, активної оборони та їх продажу (далі - суб`єкти господарювання), дозволи на придбання, зберігання, перевезення (через митний кордон України, територією України, транзит через територію України) й використання вогнепальної зброї, боєприпасів до неї, основних частин зброї, холодної зброї, охолощеної зброї, пневматичної зброї; пристроїв та патронів до них; вибухових матеріалів і речовин; на відкриття та функціонування сховищ, складів і баз, де вони зберігаються, стрілецьких тирів і стрільбищ, мисливсько-спортивних стендів, а також підприємств і майстерень з виготовлення і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазинів, у яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, пристроїв та патронів до них (далі - об`єкти дозвільної системи); громадянам - дозволи на придбання, зберігання та носіння вогнепальної мисливської зброї, холодної, охолощеної, пневматичної зброї, пристроїв.

Відповідно до п. 8.1. дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

У відповідності до п. 9.1. Інструкції бойові припаси до зброї можуть придбаватися для: озброєння особового складу охорони, а також окремих осіб, яким за родом служби законом дозволено носіння вогнепальної зброї, пневматичної та холодної зброї, пристроїв; науково-дослідних потреб; навчальних потреб (забезпечення допризовної військової і спеціальної підготовки); спортивних потреб; промислового та любительського полювання; захисту життя, здоров`я та майна громадян; використання на зйомках кінофільмів, у сценічних постановках, циркових виставах; експонування в музеях та виставках; колекціонування.

Згідно з п. 9.2. Інструкції 9.2. дозволи на придбання, зберігання та носіння патронів до зброї для вищевказаних потреб видаються тільки за наявності законодавчого або іншого нормативно-правового акта про надання права працівникам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Національного банку України, підприємств, установ і організацій користуватися нею при виконанні службових обов`язків лише після вивчення ними матеріальної частини зброї, правил поводження з нею, її застосування та використання, що здійснюється у пунктах вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування після здачі заліку та отримання довідки про вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування.

Таким чином, ОСОБА_5 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи злочинний намір, направлений на вчинення ряду злочинів у сфері носіння, зберігання, придбання та збуту бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 організував протягом тривалого часу ряд злочинів у сфері носіння, зберігання, придбанні та збуту бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, яке відбувалось в м. Миколаєві Миколаївської області.

Так, з метою власного незаконного збагачення ОСОБА_5 , в період часу з 14.05.2020 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, по 25.05.2020, розуміючи, що зберігання, придбання та збут бойових припасів, заборонено законодавством, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи умисел на збут бойових припасі, придбав у невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи, бойові припаси, зберігав їх з метою збуту у приміщенні квартири АДРЕСА_2 та збував місцевим мешканцям.

14.05.2020 року, приблизно о 15:00 год. розташовуючись поблизу будинку № 54 по просп. Миру в м. Миколаєві Миколаївської області, приблизно о 15:00 год. ОСОБА_5 реалізував ОСОБА_7 , за ціною 600 грн. з розрахунку 10 грн. за 1 шт., 60 проміжних патронів (калібру 5,45х39 мм) з кулею зі сталевим осердям, які відносяться до боєприпасів.

25.05.2020 ОСОБА_5 було затримано працівниками правоохоронних органів у порядку ст. 208 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджують досліджені матеріали кримінального провадження: заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.05.2020; протоколом огляду речей та документів від 14.05.2020; висновком експерта № 207; речовими доказами по кримінальному провадженню; висновком експерта № 206; протоколом проведення обшуку житла від 26.05.2020; рапортом про виявлене кримінальне правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 25.05.2020; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 25.05.2020; протоколом огляду покупця від 25.05.2020; протоколом позначки ідентифікаційних засобів; протоколом огляду транспортного засобу від 25.05.2020; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину; висновком експерта № 224.

Крім того, у своєму клопотанні слідчий посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яких можливе лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування,а в подальшому та від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, офіційно не працює, тому не має постійного офіційного доходу.

Оцінюючи існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та на які посилається прокурор, слідчий суддя приходить до переконання, про доведення, на даній стадії досудового розслідування прокурором доведено ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, прокурором не доведено існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, оскільки не надано доказів на підтвердження ризику щодо можливості вчинення іншого або продовження кримінального правопорушення.

Отже, проходжу до переконання, що слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує докази, що характеризують особу підозрюваного, який раніше не судимий, працює не офіційно.

Враховуючи викладені обставини, практику Європейського Суду з прав людини, який наголошує, що запобіжний захід має задовольняти вимогу пропорційності, бути необхідним для забезпечення присутності особи в суді, але з урахуванням того чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї мети, приходжу до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту із забороною залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді (суду) місце проживання: квартиру АДРЕСА_2 у період доби з 22 години до 07 години наступного дня, з покладенням на ОСОБА_5 обов`язки, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України: 1) не відлучатися із населеного пункту м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю (суд) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні ; 4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання начальника відділення СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001909 від 14.05.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді (суду) місце проживання: квартиру АДРЕСА_2 у період доби з 22 години до 07 години наступного дня, до 26.07.2020.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбчаені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту м. Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю (суд) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування із свідками у данному кримінальному провадженні

4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали закінчується 26.07.2020.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на працівників Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1