ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7590/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/148/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовлено.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 задоволено частково відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307 КК України застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 23 год. 59 хв. 03 липня 2020 року.

Ухвалою також визначено ОСОБА_7 розмір застави в сумі 168160 (Сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривні для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_7 » у кримінальному провадженні №0000235 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2020 року).

У випадку внесення застави, визначено покласти на ОСОБА_7 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Як слідує з оскаржуваної ухвали, старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 в межах кримінального провадження 0000235 від 11 червня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309, ч.2 ст.345 КК України, звернувся із клопотанням, яке погоджено з заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , яке мотивується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин у м. Тернопіль особам, схильним до їх вживання.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 , умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року№ 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно придбав речовину, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) та яка, згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями), відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку надалі незаконно перевіз та передав ОСОБА_7 для зберігання з метою збуту по місцю його проживання, а саме у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_11 , 11 грудня 2019 року, близько 19.30 год., з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, перебуваючи у приміщенні гаражу на території гаражного кооперативу «Автопромінь», що по вул. Спортивна в м. Тернопіль, маючи в наявності незаконно придбану з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,1783 грама, незаконно збув її ОСОБА_12 (анкетні дані змінено), за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 200 (двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст. 307 КК України, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту.

Реалізуючи свій злочинний намір, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлені час та місці, ОСОБА_7 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 року № 62/95 ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року № 188, постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року№ 770 з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, незаконно придбав речовину метамфетамін, яка, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 (із наступними змінами та доповненнями) відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено, яку зберігав з метою збуту за місцем свого проживання у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

05 травня 2020 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 0,1159 грама, та яку ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, незаконно зберігав з метою збуту по місцю свого проживання.

У вчиненні зазначених кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 06 травня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник підозрюваного просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.

Зазначає, що повідомлена підозра є необґрунтованою, розмір застави з огляду на матеріальне становище підозрюваного є завідомо непомірним.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

п.4 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, здійснювати тиск на свідків чи експерта або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюються ще й інші особи, а отже існує ризик їх вільного спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню, а також існує ризик незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного.

Отже, слідчий суддя при розгляді клопотання, дійшов вірного висновку про доведеність обставин, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, що дають підстави до застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Оцінивши доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та наявність існування ризику, слідчий суддя прийняв рішення про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З таким висновком слідчого судді в частині визначення виду запобіжного заходу, колегія суддів не погоджується.

Встановлено та вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 інкримінується епізод збуту психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою в перерахунку на діючу речовину 0,1783 грама, який мав місце 11 грудня 2019 року та зафіксований органом досудового розслідування в ході НСРД під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Далі, через п`ять місяців з часу вчинення ОСОБА_7 вищевказаного кримінального правопорушення, тобто 05 травня 2020 року було проведено обшук за місцем його проживання, де було виявлено та вилучено психотропну речовину - метамфетамін, обіг якої обмежено, масою в перерахунку на діючу речовину 0, 1159 грама та 07 травня 2020 року орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останнього.

В даному випадку ні слідчим у клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведена необхідність застосування в даному випадку виняткового виду запобіжного заходу тримання під вартою, а також не доведена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні та встановлених судом.

Не довів таких обставин і прокурор в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні, пояснив, що вину у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає повністю.

Враховуючи викладене, та беручи до уваги особу підозрюваного, його молодий вік, наявність обґрунтованої підозри, відсутність судимостей, міцність його соціальних зв`язків, а також враховуючи те, що органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, аніж тримання під вартою, колегія суддів приходить до переконання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на нього відповідних обов`язків, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій передбачених ст.177 КПК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляція захисника підозрюваного до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 травня 2020 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 електронний засіб контролю.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Обмежити спілкування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з будь якими особами (інші підозрювані, свідки), які мають відношення до даного кримінального провадження.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 03 липня 2020 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у СУ ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на заступника начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 .

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді