Справа № 199/4212/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000666 у відношенні ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В межах кримінального провадження №0000666 у відношенні ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до суду надійшла заява ОСОБА_5 , яка просить суд визнати її цивільним позивачем у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вона є матір`ю потерпілого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор не заперечував проти заяви ОСОБА_5 , обвинувачений не визначився та не зміг сформулювати думку.

Вирішуючи заяву ОСОБА_5 , суд враховує, що системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дозволяє зробити висновок про те, що при вирішенні питання про можливість застосування аналогії права потрібно встановити сукупність необхідних і достатніх умов для цього, а саме:

1. При її застосуванні необхідно виходити з положень частини 2 статті 19 Конституції України, якою встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2.При подоланні прогалин застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України (аналогія права).

3.Застосування аналогії не може призводити до обмеження прав осіб, які беруть участь в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу Україниза умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_5 встановлено.

За кримінальним провадженням №0000666 у відношенні ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, потерпілий ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано цивільним позивачем.

В межах кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення майнової шкоди у сумі 586,71 грн та моральної шкоди у сумі 20586,71 грн, спричиненої в результаті завдання йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, яку просить ОСОБА_5 стягнути з обвинуваченого на свою користь, визнав її цивільним позивачем.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 55 ЦПК України (Процесуальне правонаступництво), у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступнщтво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи, яка була в процесі стороною або третьою особою, до іншої особи у зв`язку з переходом до неї суб`єктивних матеріальних прав.

Підставою для процесуального правонаступництва є перехід суб`єктивних матеріальних прав і обов`язків в результаті: смерті громадянина (окрім спорів, пов`язаних з особою).

Смерть фізичної особи припиняє її правоздатність і відкриває спадщину, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_1 коли помер ОСОБА_6 який є спадкодавцем, а його матір ОСОБА_5 спадкоємницею.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Отже, процесуальне правонаступництво виключається у разі, коли неприпустимо спадкоємство в матеріальному праві, зокрема, коли вимога нерозривно пов`язана з особою позивача або відповідача (в позовах про розірвання шлюбу, право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, стягнення аліментів, відновлення на роботі і ін.), а також коли спадкоємство суперечить закону або договору.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Оскільки правонаступництво, з огляду на вище викладене, на спірні правовідносини щодо заміни цивільного позивача ОСОБА_7 на іншу особу не допускається, тому заява ОСОБА_8 про її визнання цивільним позивачем у вказаному кримінальному провадженні, не може бути задоволено та провадження за заявою ОСОБА_8 не може бути відкрито відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 128 КПК України; п.1 ч.1 ст. 55 та п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України; п.3 ч.1 ст. 1219 ЦК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 , щодо визнання її цивільним позивачем по кримінальному провадженню №0000666 у відношенні ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, після смерті сина ОСОБА_6 , якого визнано потерпілим та відмовити у відкритті провадження.
Ухвала про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено на протязі 15 днів з моменту проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1