Справа № 536/61/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці, в залі суду, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України.

27 листопада 2019 року ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.01.2020 року.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 встановлений ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області закінчується 23 січня 2020 року, однак судове провадження потребує значного часу для розгляду, тому необхідно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Крім цього, прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовував зокрема тим, що наразі, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі не можливо з наступних підстав:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки є найменш суворим запобіжних заходом, передбаченим ст. 176 КПК України і полягає лише у покладенні певних обов`язків на підозрюваного, що у свою чергу не дасть у повній мірі здійснювати належний контроль за поведінкою підозрюваного та не забезпечить запобіганню наявних на разі ризиків, визначених ст.177 КПК України, тобто переховуватися від органів досудового розслідування; знищити, чи спотворити предмети та речі, на яких містяться сліди злочину, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки постійно залишатиметься поза візуальним контролем правоохоронних органів, що у свою чергу не дасть змогу в повнім мірі контролювати його процесуальну поведінку як підозрюваного у кримінальному провадженні;

- особисту поруку не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки передбачає можливість перебувати підозрюваного на волі, поза візуальним спостереженням, що дає йому усі підстави вчиняти дії, які негативно вплинуть на подальший хід судового розгляду і не дасть можливості у повній мірі запобігти наявним ризикам. Окрім того, на разі до органу досудового розслідування, прокуратури не надходило жодного звернення від осіб, трудових колективів, які б могли поручитися за обвинуваченого ОСОБА_4 та забезпечити належну його поведінку, що у свою чергу вказує на відсутність його соціальних зв`язків та репутацію в суспільстві;

- заставу не можливо застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину;

- домашній арешт не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки останній потребує постійного візуального контролю, що у свою чергу забезпечить належну його поведінку та унеможливить настання наявних ризиків.

Суд, заслухавши думку прокурора, який просив суд продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, захисника обвинуваченого, обвинуваченого, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду .

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року у справі «Гаркавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Суд при вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 маючи незняту та непогашену судимість за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 10 років, є безробітним, не має належного матеріального забезпечення для життя, постійного джерела доходів немає, що свідчить про можливість настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з метою запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом можливого впливу на недопитаних свідків, як і вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Отже, за сукупності зазначених обставин, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, суд визначає заставу ОСОБА_4 у виді двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 гривень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 205,217 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єрмак, Павлодарської області, Казахстан, гр. України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, вважати продовженим строком на 60 днів з 20 січня 2020 рокудо 20 березня 2020 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 гривень.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали, як самим підозрюваним так і іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, р/р- UA 0015950, В ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Полтавська установа покарань № 23».

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа ДУ «Полтавська установа покарань № 23, негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити письмово прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та суддю Кременчуцького районного суду Полтавської області ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена особа ДУ «Полтавська установа покарань № 23» при звільнені ОСОБА_4 зобов`язана роз`яснити останньому його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчинені якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строк не більше двох місяців.

В разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення, та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1