ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/8299/19 (пр. № 1-кп/201/971/2020), відомості про яке 02 квітня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000801, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з професійнотехнічною освітою, одруженого, раніше судимого: 05 травня 2015 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015 року та остаточно визначено покарання у вигляді шести років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; 03 червня 2015 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.02.2015 року та остаточно визначено покарання у вигляді шести років одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна; 08 вересня 2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 72-1, ст. 70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано два роки шість місяців позбавлення волі за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015 року остаточно визначено покарання у вигляді шести років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 07 жовтня 2016 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі; 04 серпня 2017 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання за цим вироком поглинено покаранням за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року та остаточно призначено покарання у вигляді шести років одного місяця позбавлення волі; 05 березня 2018 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 27 березня 2019 року за відбуттям строку покарання; 26 червня 2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі; 24 жовтня 2019 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України поглинено менш суворе покарання більш суворим, за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2019 року, остаточно визначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 01 квітня 2019 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, перебуваючи на п`ятому поверсі головного корпусу лікарні ім. І.І. Мечникова, що за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 14, побачив через відкриті двері палати № 10 на лікарняному ліжку планшет марки «Sigma» моделі X- Style Tab А103 imell: НОМЕР_1 imel 2: НОМЕР_2 вартістю 3 060 гривень в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «ВФ Україна», яка не представляє матеріальної цінності, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 20 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , та який обвинувачений ОСОБА_4 визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості через відкриті двері зайшов до палати № 10.

Далі обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, скоюючи злочин повторно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв планшет марки «Sigma» моделі X- Style Tab А103 imel 06109, imel2 НОМЕР_2 вартістю 3 060 гривень в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «ВФ Україна», яка не представляє матеріальної цінності, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 20 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 . Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3 080 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвнувачений ОСОБА_4 11 квітня 2019 року, приблизно в 12 годин 00 хвилин, знаходячись поблизу кафе «Франсуа», що знаходиться поблизу зупинки громадського транспорту, трамваю маршруту № 1 «Лікарня імені І.І. Мечникова», що на пл. Соборній в м. Дніпро, маючи намір, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, скоюючи злочин повторно, під час розмови з раніше знайомою потерпілою ОСОБА_7 ,, попросив у останньої її мобільний телефон марки «Iphone 4» білого кольору imel НОМЕР_3 , під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, та не маючи наміру в подальшому повертати потерпілій вказаний мобільний телефон. Потерпіла ОСОБА_7 , повністю довіряючи обвинуваченому ОСОБА_4 , та не підозрюючи про його злочинний намір, передала йому свій мобільний телефон марки «Iphone 4» білого кольору imel НОМЕР_3 вартістю 800 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Київстар», яка не представляє матеріальної цінності потерпілій. Далі обвинувачений ОСОБА_4 , утримуючи при собі вищевказане майно, непомітно для потерпілої зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 800 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчинених ним діянь та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 :

-у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

-у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам і наслідкам, зокрема, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і способу заволодіння чужим майном, розміру завданої шкоди, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, неодноразово систематично притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за аналогічні кримінальні правопорушення, при цьому, не працевлаштований та не має постійного доходу, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 24 жовтня 2019 року був засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, при цьому, вчинив інкриміноване йому суспільно-небезпечне діяння у цьому кримінальному провадженні до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим, враховуючи реальний характер призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком суду, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року у виді п`яти років позбавлення волі, менш суворе покарання, призначене цим вироком суду, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 цим вироком суду покарання, строк відбутого ним покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Iphone 4» білого кольору imei НОМЕР_3 , залишити за належністю власнику потерпілій ОСОБА_7 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 628 грн. (шістсот двадцять вісім гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1