Справа № 175/3669/17-к
Провадження № 1-кп/175/265/17
Ухвала

Іменем України

22 травня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
а також потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000620відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , з вищою освітою, розлученої, офіційно непрацюючої, проживаючої за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 01 грудня 2017 року, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 14 лютого 2017 року приблизно о 22.00 годині вона знаходилася біля будинку АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у неї на ґрунті неприязних відносин раптово виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Того ж дня у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , стоячи обличчям до спини ОСОБА_8 на відстані приблизно 2 метрів, під час конфлікту взяла з підлоги фрагмент цегли та кинула його у напрямку потерпілої, влучивши їй у потиличну частину голови, після чого з місця вчинення злочину зникла.

Унаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судовомедичного експерта № 2769е від 18 серпня 2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку і забійної рани тім`яно-потиличної області праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

На стадії виконання вимог ст.363 КПК України захисник ОСОБА_4 заявив письмове клопотання від 22 травня 2020 року про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 , яка обізнана з правовими наслідками застосування ч.1 ст.49 КК України, підтримала клопотання і просила закрити провадження по справі.

Прокурор та потерпіла не заперечували проти задоволення клопотання.

Обсудивши заявлене клопотання у нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положенням п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 12 КК України передбачено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_10 інкримінованого їй злочину, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, тобто який відповідно до ч.2 ст.12 КК України віднесений до категорії злочинів невеликої тяжкості, - минуло понад три роки, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки обвинувачена не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського

суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Під час досудового розслідування 14 вересня 2017 року ОСОБА_11 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 12 листопада 2017 року, який сплинув, а тому питання щодо його дії судом не вирішується.

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що лише при ухвалені обвинувального вироку, постановлені ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок і з огляду на вимоги ч.1 ст.129 КПК України, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 (до заміжжя Яглінської) про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, суд залишає без розгляду. З таким позовом потерпіла вправі звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.129, 284, 286, 363, 369 КПК України, суд
ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 від 22 травня 2020 року - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно неї кримінальне провадження № 0000620.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Оптичні диски із відеозаписами проведення слідчих експериментів за участю потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_12 від 16 серпня 2017 року, - зберігати у опечатаних конвертах на 43 і 50 аркушах кримінального провадження № 0000620.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченій, захиснику, прокурору і потерпілій.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1