УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року

м. Київ
справа № 448/1443/17

провадження № 51 1537 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, наухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Мостиського районного суду Львівської області від 20 серпня 2019 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Вирішено питання судових витрат та речових доказів.
Львівський апеляційний суд ухвалою від 17 грудня 2019 року вирок місцевого суду залишив без змін.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд зазначеного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Проте, вказаних приписів кримінального процесуального закону прокурор належним чином не виконав.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Всупереч викладеному, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність оскаржуваного судового рішення, прокурор, крім іншого, вказує на неповноту судового розгляду та по суті заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що згідно з положеннями статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також прокурор, указуючи на допущені, на її думку, судом апеляційної інстанцій істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не обґрунтовує, як ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість постановленого судового рішення, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.

Крім того, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених у ухвалі цього суду на спростування доводів апеляційної скарги сторони обвинувачення.
До того ж, позиція прокурора є незрозумілою та непослідовною, оскільки як убачається з касаційної скарги, прокурор у вступній її частині вказує на оскарження нею ухвали апеляційного суду, мотиви незгоди з якою містить і мотивувальна частина її скарги, тоді як вимоги формулює про скасування вироку місцевого та ухвали апеляційного судів, чим допустила суперечності.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
Протягом визначеного строку заявник має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без руху і встановити їй семиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3