Провадження № 1-кп/331/312/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про призначення судового розгляду

«16» березня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000212 від 29.01.2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із Запорізької місцевої прокуратури № 1 надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання, прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Потерпіла, обвинувачений та його захисник не заперечують проти призначення судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав, для закриття провадження, передбачених п. п. 4-8, 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, ч. 2 ст. 284 КПК України або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд проводити за участі прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років та встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, він може переховуватися від суду, усвідомлюючи можливе призначене покарання. Офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що систематичне скоєння корисних кримінальних правопорушень є єдиним джерелом його прибутку, данні підстави вказують на те, що ОСОБА_5 , залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів свідчить тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та процесуальна поведінка останнього.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою запобігання подальшої злочинної діяльності ОСОБА_5 прокурор приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор нічим не підтверджені та не обґрунтовані. В ході досудового розслідування, слідчим суддею було відмовлено в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання у нічний час доби. Обвинувачений, як в ході досудового розслідування, так і в ході розгляду даного кримінального провадження, не порушував застосований до нього раніше запобіжний захід, жодного разу не допускав неявок як до слідчого так і в судове засідання суду апеляційної інстанції з розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді, в підготовче судове засідання з`явився самостійно. Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, має стабільне джерело доходу, працюючи на будівельних об`єктах, не має наміру переховуватись від суду. На підставі викладеного, просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати відносно обвинуваченого раніше обраний запобіжний захід із покладенням раніше встановлених обмежень.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

Заслухавши клопотання прокурора, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно останнього застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання у нічний час доби. Строк дії вказаної ухвали спливає 31.03.2020 року.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положенням статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання прокурора вмотивоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, при цьому наявні ризики того, що обвинувачений раніше судимий, перебуваючи на волі, він може переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи; репутацію обвинуваченого, його майновий стан; наявність судимостей.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України прокурор, як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій обвинуваченого, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, прокурором в судовому засіданні не доведено існування всіх тих ризиків, на які він посилається в клопотанні.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду спростовуються, тим, що в судове засідання на виклик суду обвинувачений з`явився своєчасно і прокурором в судовому засіданні не спростований той факт, що останній не ухилявся від явок до органу досудового розслідування та в судове засідання суду апеляційної інстанції, а наявність у обвинуваченого судимостей, не може бути єдиною підставою для обрання запропонованого прокурором запобіжного заходу.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, в судовому засіданні прокурором доведений ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення з огляду на дані біографії останнього, а тому застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною покидати місце проживання у нічний час доби та покладання певних обов`язків, здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та в даному випадку можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Разом з цим, заявлений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, суд вважає необґрунтованим та таким, що зводиться до припущень сторони обвинувачення.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи обставини справи, дані про особу обвинуваченого, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, суд приходить до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до обвинуваченого може бути домашній арешт із забороною покидати місце проживання у нічний час доби із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи, що при проведенні підготовчого судового засідання судом встановлено достатньо підстав для розгляду провадження в судовому засіданні, керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 314, 315, 316, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000212 від 29.01.2020 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України на 10 квітня 2020 року на 10 годину 30 хвилин у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Судовий розгляд провадити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 .

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати відносно обвинуваченогоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22-00 години вечора до 06-00 години ранку наступного дня.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за першим викликом та у призначений час;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 травня 2020 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ Національної поліції України.

Роз`яснити органу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і повідомити про це суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1