Справа №577/641/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/473/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2020 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково звільнено від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

До Конотопського міськрайонного суду Сумської області звернулися начальник державної установи «Конотопський виправний центр (№ 130)» та Голова спостережної комісії при виконавчому комітеті Конотопської міської ради Сумської області із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , який:

- вироком Лебединським районним судом Сумської області від 20 вересня 2016 року засуджений за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, без конфіскації майна та

- якому ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року, згідно ст. 82 КК України, замінено вказане покарання на 2 роки 03 місяці 02 дні обмеження волі та

- якому згідно ст. 72 КК України зарахований час попереднього ув`язнення з 26 липня 2019 року по 05 серпня 2019 року.

В поданні йшлося про те, що засуджений відбуває покарання у Державній установі «Конотопський ВЦ №130» з 05 серпня 2019 року. Станом на 05 лютого 2020 року ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, приймає активну участь у суспільному житті виправного центру, до праці ставиться сумлінно, чим довів своє виправлення та заслуговує звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

25.02.2020 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року, звільнено умовно-достроково на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 7 місяців 15 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підлягає умовно достроковому звільненню від відбування покарання.

Не погодившись з таким рішенням суду прокурор у кримінальному провадженні звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просив ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2020 року скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та через неправильне застосування закону України про кримінальнику відповідальність. Просив повторно дослідити матеріали особової справи засудженого ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказував, що під час розгляду клопотання про умовно дострокове звільнення засудженої особи від відбування покарання після заміни покарання, призначеного за вироком, більш м`яким покаранням, повинен обраховуватися строк відбутого покарання. Стверджував, що суд, ухвалюючи рішення повинен був враховувати вимоги ч.8 ст. 154 КВК України, згідно якої у випадках заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, особи, направлені у місця позбавлення або обмеження волі, у випадках передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно дострокового звільнення від відбування покарання не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження або позбавлення волі.

На час ухвалення 25.02.2020 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області рішення про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_7 не відбув 2/3 строку покарання та з часу заміни засудженому ОСОБА_7 не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням 1 рік строку для повторного звернення не минув, а тому, на думку прокурора, відповідно до ч.8 ст. 154 КВК України, подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, є передчасним.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , вислухавши думку засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалюючи рішення про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно ст. 81 КК, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей кримінального покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, які полягають у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки, активній участі у суспільному житті і сумлінному виконанню громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищенні свого загальноосвітнього рівня, сумлінному ставлення до навчання, гарній поведінці в побуті, прагненні своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, постійній свідомій участі засудженого у суспільно корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, внесенні раціоналізаторських пропозицій, сумлінному виконанні трудових обов`язків і дорученої роботи, якості її виконання, прагненні до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбанні спеціальності або підвищенні ділової кваліфікації, відсутності трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, суворому додержанні правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Як правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 20 вересня 2016 року за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, без конфіскації майна. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 липня 2019 року ОСОБА_7 згідно ст. 82 КК України замінено покарання на 2 роки 03 місяці 02 дні обмеження волі. Згідно ст. 72 КК України зарахований час попереднього ув`язнення з 26 липня 2019 року по 05 серпня 2019 року.

Також, встановлено, що станом на 25 лютого 2020 року засуджений відбув 3 роки 05 місяців 15 днів покарання, тобто відбув 2/3 частини призначеного строку покарання,.

Крім цього, згідно наданої характеристики ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно, дотримується правил з охорони праці, техніки безпеки, пожежної безпеки. За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. У відношенні до представників адміністрації завжди ввічливий та тактовний. Завжди утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи. До виконання передбаченими законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно.

З довідки про стягнення та заохочення встановлено, що до ОСОБА_7 за період відбування покарання стягнення не застосовувались, має чотири заохочення.

Згідно довідок установи ОСОБА_7 залучався до робіт із благоустрою установи та відділення, працевлаштований в майстерні установи.

Зазначені обставини дають підстави вважати, що поведінка ОСОБА_7 та його ставлення до праці протягом всього періоду відбування покарання були сумлінними, а тому він заслуговує на застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 станом на час постановлення ухвали судом першої інстанції не відбув 2/3 покарання у виді обмеження волі, після застосування до нього ст. 82 КК, то їх колегія суддів вважає передчасними.

Так, особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Відповідно до ч.1 ст. 82 КК більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно вимог ч.5 ст. 82 КК до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу.

Також, п. 2 ч.3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

А тому, виходячи із системного аналізу законодавства України, колегія суддів вважає, що у випадку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, строк, передбачений п. 2 ч.3 ст. 81 КК України, повинен рахуватися саме з моменту початку строку відбування покарання, призначеного за вироком суду, а не після заміни покарання в порядку виконання вироку, оскільки на законодавчому рівні іншого порядку обрахунку строку, після відбуття якого можуть бути застосовані положення ч.1 ст. 81 КК України, не передбачено.

Як встановлено судом ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі, частково відбуваючи його у виправних колоніях (позбавлення волі) та частково у виправному центрі (обмеження волі), а тому він підпадає під дію положень ст. 81 КК.

Щодо тверджень прокурора, що з часу ухвалення рішення про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким не минув 1 рік необхідний для умовно дострокового звільнення від відбуття покарання, то їх колегія суддів теж вважає передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 154 ч. 8 КВК, застосування до засудженого умовно дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу можливе при наявності двох умов: 1) засуджений має бути особою, яка була звільнена від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким; 2) особа була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом. При цьому, такі особи, згідно вимог даної статті, можуть бути знов представлені до умовно дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через 1 рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не звільнявся, і відомості про наявність рішення суду щодо його направлення в місця обмеження волі в матеріалах справи відсутні. В той же час, ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким не являється судовим рішенням про направлення у місця обмеження волі, а тому факт заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не спричиняє настання правових наслідків за яких неможливо застосування до ОСОБА_7 умовно достроково звільнення раніше строку, визначеного ч.8 ст. 154 КВК України.

З огляду на викладене, ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2020 року колегія суддів вважає законною і не вбачає підстав для її скасування, а відповідно, не знаходить підстав, і для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2020 року, якою засудженого за вироком Лебединським районним судом Сумської області від 20 вересня 2016 року за ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України ОСОБА_7 умовно достроково звільнено від відбування покарання на не відбуту частину покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 7 місяців 15 днів, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4