ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/38/20 Справа № 202/5708/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 . до19 години 50 хвилин 02 лютого 2020 року .
Рішення суду обґрунтовано тим, що існує обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України. Ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявними. Також слідчий суддя вказав, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки на даний час по зазначеному кримінальному провадженні ще не проведено усіх слідчих дій, спрямованих на перевірку отриманих доказів.
Крім цього, слідчий суддя, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, врахував дані про особу ОСОБА_8 , який скоїв тяжкий злочин, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин у групі осіб, вважає, що прокурором доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі:
- адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити свою ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .
Вказану ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону та неправильним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту.
Вказує, що підозрюваний є батьком двох малолітніх дітей, не має наміру переховуватись від слідства та перешкоджати досудовому розслідуванню будь-яким чином, що вказує на можливість застосування до останнього такого запобіжного заходу, як домашній арешт.
На думку апелянта в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження наявності обставин, які доводять неможливість запобігти нібито встановленим слідчим ризикам.
Вважає, що прокурором не було доведено, що наявні обставини, передбачені ст. 176 КПК України. Слідчим суддею це не перевірено та не надано оцінку. Вказане підтверджується матеріалами клопотання слідчого з додатком. На його думку, слідчим ризики не наведені, обставини, що підтверджують наявність ризиків не наведені, доказів щодо існування таких обставин також не наведено.
Посилається, що в ухвалі суд вказує, що «з приводу доведення існування ризиків зазначених слідчим у клопотанні, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,..» - що не відповідає обставинам, оскільки в клопотанні слідчого відсутні посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України. На думку адвоката, слідчий суддя сам поклав на себе обов`язок слідчого та прокурора встановлювати та доводити ризики та сам його виконав в ухвалі, навівши перелік ризиків відсутніх в клопотанні слідчого.
Суд, на його думку, також виконав роботу слідчого по визначенню ризиків, та не довів її до завершення, оскільки наявність ризиків перелічених судом, що виконав роботу за орган досудового слідства, не доведена. Вважає, що докази відсутні в клопотанні слідчого та в матеріалах доданих до клопотання.
На його думку, судом не наведено та не проаналізовано обставин, які підтверджують наявність ризиків.
Вважає, що судом не розглянуто можливість застосування до підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу, застосування якого може запобігти визначеним судом ризикам, наприклад, домашнього арешту або застави. Відмова в застосуванні альтернативного запобіжного заходу судом, на його думку, не вмотивована.
При винесенні оскаржуваної ухвали, судом порушена вказана норма КПК України. В клопотанні слідчого в порушення ст. ст. 184, 199 КПК України відсутній обов`язковий виклад обставин, передбачений вказаними нормами КПК.
Вважає, що судом в судовому засіданні зазначені обставини не перевірялись, а також порушено ст. 199 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного та адвоката, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 та доводи підозрюваного і його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 , який відноситься до категорії тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна ; дані про особу підозрюваного, а також наявність на утриманні двох малолітніх дітей. Також враховано передбачені ст. 177 КПК України ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та мають місце і на теперішній час, у зв`язку з чим, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд також дійшов висновку, що вони є обґрунтованими.
З наявних матеріалів вбачається, що, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного та вважає, що підстави, на які послався слідчий суддя, продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , виправдовують подальше тримання його під вартою.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування.
Були суду відомі і ті дані про особу обвинуваченого, та стан його здоров`я, на які є посилання в апеляційній скарзі.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що причетність підозрюваного ОСОБА_8 інкримінованого злочину не доведена, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки оцінка наявності в діянні підозрюваного складу кримінального правопорушення, судом надається при ухваленні вироку.
Інші, зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається.
Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: