Справа №591/2487/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/110/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження відносно нього,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2019 року, в якій ставиться питання про скасування зазначеної ухвали суду відносно ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Даною ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2019 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000757 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України закрито.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» залишено без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 не визнає себе винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а оскільки стадія судового слідства не була завершена і сторона обвинувачення не подала до суду всі наявні у неї докази винуватості обвинуваченого, то неможливо встановити винуватість особи. За таких обставин, апелянт вважає за необхідне дослідити усі докази як сторони обвинувачення, так і сторони захисту та зробити висновок про наявність або відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень і лише після цього можливо розглянути питання звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України за таких обставин. У період з 21.03.2012 р. по 06.01.2016 р. ОСОБА_7 перебував на посаді старшого державного виконавця відділу виконавчої служби Сумського міського управління юстиції і у нього на виконанні перебувало виконавче провадження №27957559 з примусового виконання виконавчого листа №2-5247, виданого Зарічним районним судом міста Суми про стягнення з ОСОБА_10 на користь ТОВ «Укрпромбанк» заборгованості в сумі 15977,86 грн.

01.10.2013 р. це виконавче провадження було завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49,50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999) у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, а 27.01.2014 р. кошти в розмірі 15977,86 грн. повернулися на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби, у зв`язку із закінченням процедури ліквідації ТОВ «Укрпромбанк».

11.08.2014 р. ОСОБА_7 склав розпорядження ВП №27957559/24 про перерахування цих грошових коштів на користь ОСОБА_11 , в якому вказав завідомо неправдиві відомості про те, що вона є заміненою стороною виконавчого провадження та 12.08.2014 р. затвердив це розпорядження начальником відділу ДВС Сумського міського управління юстиції .

Оплата по платіжному дорученню №10036 від 13.08.2014 р. була проведена банком 29.08.2014 р., при цьому, станом на 12.08.2014 р. виконавче провадження ВП №27957559 не відновлювалось.

Частину грошових коштів, перерахованих на картковий рахунок ОСОБА_11 за допомогою її картки ОСОБА_7 сам зняв у банкоматі, а іншу частину коштів на проханням ОСОБА_7 зняла ОСОБА_11 .

Таким чином, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 , будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, використовуючи складений ним завідомо неправдивий офіційний документ, заволодів грошовими коштами на загальну суму 15977,86 грн., чим вчинив кримінальні правопорушення за ч.1 ст.366 та ч.2 ст.191 КК України.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_7 надійшло заперечення на апеляційну скаргу прокурора, у якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора у зв`язку з її необґрунтованістю. При цьому зазначав, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності є нереабілітуючою підставою, тобто однією із умов його застосування є згода обвинуваченого, яка може виражатися у клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності, що виключає необхідність доведення вини обвинуваченого для прийняття рішення про закриття провадження за строком давності.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного судового рішення, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; особа не ухилялася від досудового слідства або суду; законом не встановлено заборони щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у суді першої інстанції на стадії дослідження доказів ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Частиною 4 ст.286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Діючи відповідно до вимог зазначеного закону, суд першої інстанції невідкладно розглянув клопотання обвинуваченого та, встановивши, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та з часу їх вчинення минуло 5 років, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно з п.3 ч.1 ст.49 цього Кодексу закінчився, констатувавши відсутність у матеріалах провадження даних про те, що перебіг давності переривався або зупинявся, оскільки ОСОБА_7 у розшуку не перебував, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо неправомірного закриття судом кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , то вони є необґрунтованими, оскільки звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Так як дана норма закону носить імперативний характер і встановлює обов`язок суду за наявності таких умов звільнити особу від відповідальності, то суд першої інстанції дійшов законного висновку про те, що ОСОБА_7 за наявності його клопотання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України, без встановлення наявності чи відсутності його вини в інкримінованих злочинах, а справа підлягає закриттю на підставі ст.288 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно нього залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4