Справа №359/3861/20
Провадження №1-кс/359/1161/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2020 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду без технічної фіксації клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000417, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту, -

в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним клопотанням.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000417 від 19.02.2020, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Бориспільського ВП ГУНП надійшли матеріали відпрацювання промислової території за адресою: м.Бориспіль вул. Запорізька 10, де в одному із приміщень посадові особи ТОВ «Доронік-України» самовільно, всупереч установленому законом порядку, вчиняють дії, правомірність яких оспорюється окремими громадянами.

Під час досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_5 який надав показання, що він офіційно не працевлаштований, не має постійного та стабільного заробітку, а тому підробляє тим, що збирає макулатуру та металобрухт і здає його у відповідні пункти прийому.

В кінці лютого 2020 року ОСОБА_5 знаходився на промисловій зоні в м. Бориспіль, по вул. Запорізька, 10, де він здавав металобрухт на підприємство. Він здав металобрухт та чекав поки йому винесуть грошові кошти за нього. Поки він чекав то вирішив прогулятись по території промислової зони по вул. Запорізька, 10. Він пройшов в далі по промисловій зоні та побачив, як на одному підприємстві знаходяться великі діжки в яких знаходилась рідина, та діжок дуже багато. ОСОБА_5 побачив чоловіка в робочій формі одягу та запитав у нього, що на даному об`єкті виробляється та навіщо стільки діжок. Вказаний чоловік повідомив, що розташоване ТОВ «Доронік-Україна», а виготовляють домішки до цементу. Вони з ним розговорились, присіли на лавку, закурили по цигарці та він розказав, що на території ТОВ «Доронік-Україна» знаходиться свердловина з якої добувається вода для виготовлення вказаних домішків до цементу. Також він розказав, що вказана свердловина знаходиться в непримітному місці, та про місце її розташування знає тільки керівник товариства, оскільки вона функціонує незаконно, через неї здійснюється видобуток величезної кількості води. Доступ до свердловини також має тільки директор. Також він повідомив, що бувають випадки коли всім працівникам дають команду призупинити роботу та вийти з території через задні ворота.

25.02.2020 до Державного агенства водних ресурсів направлено запит в порядку ст. 93 КПК України щодо надання інформації про те, чи отримувало дозвіл на спеціальне водокористування ТОВ «Доронік-Україна» (). У відповідь на вказаний запит від Державного агенства водних ресурсів надійшла відповідь про те, що дозвіл на спеціальне водокористування ТОВ «Доронік-Україна» () Держводагенством та його територіальними органами не видавався.

В порядку ст. 40 КПК України СКП Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надано доручення, з метою встановлення фактичного місцезнаходження ТОВ «Доронік-Україна» () на території Бориспільського району Київської області та встановлення знаходження на території вказаного товариства свердловини для видобутку води.

У відповідь на доручення до слідчого відділу надійшов рапорт від оперуповноваженого ОСОБА_6 змістом якого є те, що в ході виконання доручення слідчого, ним здійснено виїзд на промислову територію, що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10.

Встановлено, що на вказаній території розташовано ТОВ «Доронік-Україна» (). В ході оперативного відпрацювання агентурних зв`язків та вказаної території встановлено, що на вказаній території ТОВ «Доронік-Україна» () розташована незаконно функціонуюча свердловина, що знаходиться безпосередньо в самому складському приміщенні № 1/5 на центральній базі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10, яке згідно до договору оренди № 2/0 від 25.02.2019 укладеного між ПрАТ «ВКФ «Укрводтехпостач» (орендодавець) та ТОВ «Доронік-Україна» (орендар) перебуває в строковому платному користуванні ТОВ «Доронік-Україна».

Згідно з інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно право власності на земельну ділянку із кадастровими номером :06:003:0010 належить ПрАТ «ВКФ «УКРВОДТЕХПОСТАЧ» відповідно до договору оренди землі від 25.01.2016, серія та номер 52-2017 з Бориспільською міською радою Київської області, право власності на житлові будівлі та споруди належить ТОВ «ТЕФІЯ ЛОГІСТИК СОЮЗ», право власності на адміністративну будівлю № 9 належить ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР», право власності на 1/50 частину Б/профілакторію складу належить ТОВ «УКРПОЛІМЕР».

З метою встановлення розміру завданих Державі збитків в результаті незаконної діяльності свердловини для видобутку води слідчим ОСОБА_3 проведено огляд території на якій розташовано ТОВ «Доронік-Україна», що за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10, за участю спеціаліста Державної екологічної інспекції Столичного округу.

В ході проведення огляду виявлено ангарне приміщення в середині якого знаходились діжки та ємності з невідомою рідиною. Також у вказаному приміщення виявлено свердловину. В ході огляду вказаної свердловини виявлено, що вона обладнана насосом та амперметром та виявлено відсутність водолічильника, електролічильника. В ході огляду не виявлено журналів обліку водолічильників та журналів обліку електролічильників по свердловині.

З метою досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження, в ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

21.05.2020 постановою слідчого в порядку ст. 98 КПК України складське приміщення № 1/5 на центральній базі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, про необхідність в накладенні арешту на складське приміщення № 1/5 на центральній базі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10 в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «Доронік-Україна» () та в якому розташована незаконна свердловина, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним клопотанням.

В судове засідання слідчий, прокурор та представник ТОВ «Доронік-Україна» не з`явились будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуття в судове засідання учасників процесу в даному кримінальному провадженні.

Ознайомившись з матеріалами клопотання та долученими до нього додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до ст. 356 КК України, в рамках якого було відкрито дане кримінальне провадження, санкція статті не передбачає конфіскацію майна. Крім того, з матеріалів клопотання не вбачається того, що заявлено цивільний позов в рамках кримінального провадження з метою відшкодування будь-якої шкоди.

Крім того, матеріали клопотання не містять відомостей та доказів тому, що речовий доказ у виді земельної ділянки може бути якимось чином спотворений чи приведений до стану, який унеможливить його повернення у первісний стан.

Зміст вимог клопотання про заборону вчинення певних дій також у цьому зв`язку суперечить меті поданого клопотання про збереження речового доказу.

Також, слідчим не наведено в чому саме полягає злочинна діяльність посадових осіб ТОВ «Доронік-Україна», а зміст ст. 356 КК України «Самоправство», з урахуванням наявності істотної шкоди інтересам громадяни, держави чи громадським інтересам або інтересам власника, не розкритий і така ознака не наводиться, що свідчить про можливу безпідставність кримінального провадження за указаною нормою кримінального закону.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1ст.173 КПК України).

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Суд вважає, що докази які долучені слідчим до клопотання, не надають можливості здійснити такий висновок.

Встановлено, що на території, яка розташована за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10, розташовано ТОВ «Доронік-Україна» (). В ході оперативного відпрацювання агентурних зв`язків та вказаної території встановлено, що на вказаній території ТОВ «Доронік-Україна» () розташована незаконно функціонуюча свердловина, що знаходиться безпосередньо в самому складському приміщенні № 1/5 на центральній базі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10, яке згідно до договору оренди № 2/0 від 25.02.2019 укладеного між ПрАТ «ВКФ «Укрводтехпостач» (орендодавець) та ТОВ «Доронік-Україна» (орендар) перебуває в строковому платному користуванні ТОВ «Доронік-Україна».

Згідно з інформації з Державного реєстру речових право на нерухоме майно право власності на земельну ділянку із кадастровими номером :06:003:0010 належить ПрАТ «ВКФ «УКРВОДТЕХПОСТАЧ» відповідно до договору оренди землі від 25.01.2016, серія та номер 52-2017 з Бориспільською міською радою Київської області, право власності на житлові будівлі та споруди належить ТОВ «ТЕФІЯ ЛОГІСТИК СОЮЗ», право власності на адміністративну будівлю № 9 належить ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР», право власності на 1/50 частину Б/профілакторію складу належить ТОВ «УКРПОЛІМЕР».

З огляду на вищевикладене, ТОВ «Доронік-Україна» являється третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

При цьому, відповідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України, щодо майна третьої особи, відносно якої вирішується питання про арешт належного їй майна, має право звертатися лише прокурор, а не слідчий за його погодженням.

В рамках даного кримінального провадження з даним клопотанням про накладення арешту на складське приміщення № 1/5 на центральній базі за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, 10 в якому здійснює господарську діяльність ТОВ «Доронік-Україна» () та яке перебуває в строковому платному користуванні ТОВ «Доронік-Україна» () із забороною користування, розпоряджання, відчуження, а також забороною здійснення господарської діяльності ТОВ «Доронік-Україна» () та використання незаконної скважини у вказаному приміщенні, звернувся слідчий за погодженням з прокурором, що свідчить про не дотримання органом досудового розслідування вимог процесуального закону, зокрема, ст. 64-2 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя також приходить до висновку що клопотання слідчого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 64-2, ст.ст. 170-172, 276 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000417, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, про накладення арешту, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1