Справа № 138/3019/19
Провадження №:1-кп/138/42/20

УХВАЛА
31 березня 2020 року м.Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
особи, відносно якої подано клопотання ОСОБА_5 ,
його законного представника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
17.06.2019 близько 2 години ОСОБА_5 , який хворіє на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу (F20.00), перебуваючи за місцем власного проживання в будинку АДРЕСА_1 , де проживав спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_9 , яка в цей час відпочивала на ліжку в одній з кімнат будинку, за невстановленого мотиву, взявши до рук сокиру, наніс нею останній один удар в ліву частину голови, спричинивши тілесні ушкодження, від яких та померла на місці події.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 18.07.2019 на трупі ОСОБА_9 виявлено такі тілесні ушкодження: рана м`яких тканин лівої тім`яно-скроневої діль-ниці голови, вдавлений перелом лівої тім`яної та лівої скроневої кісток з пошкодженням твердих та м`яких мозкових оболонок та речовини головного мозку в дільниці перелому, набряк речовини головного мозку, які могли утворитись в ніч з 16 на 17.06.2019. Смерть ОСОБА_9 настала від набряку речовини головного мозку внаслідок зазначеної відкритої черепно-мозкової травми.
Зазначені дії ОСОБА_5 підпадають під ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
В судовому засіданні прокурор підтримала зазначене клопотання.
ОСОБА_5 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 не підтримали клопотання та просили відмовити в ньому, з огляду на відсутність переконливих доказів причетності ОСОБА_5 до вбивства своєї матері.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що спав на веранді, а його мати в своїй кімнаті. Біля 21 год. він прокинувся, випив ліки «Азапін» та ліг спати, а потім прокинувся від гавкання собак. Подивившись до матері та виявивши її в крові і не торкаючись, він пішов до сестри ОСОБА_10 і повідомив її про це. Зазначив, що коли вони з матір`ю лягали спати, то зачинялися на ключ і защіпку, однак в дверях не було шибки і будь-хто міг відчинити їх ззовні через отвір. Ключ в той вечір був в дверях. Сокира до цього часу була постійно в хаті, однак в ту ніч він виявив її на дворі в балії. Вдень він випив півсклянки лікеру. Стверджує, що з матір`ю не сварився і постійно допомагав їй по господарству, зокрема рубав дрова вказаною сокирою, матері не вбивав, постійно вживав ліки.
Потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_5 її рідний брат, який жив з матір`ю. Він був комісований з армії через хворобу та періодично проходив стаціонарне лікування в психіатричній лікарні, крім того він амбулаторно лікувався, однак ліки приймав самостійно без стороннього нагляду, укол приблизно раз на місяць йому кололи рідні. В лікарні їм сказали, що якщо ОСОБА_5 стає агресивний, тоді необхідно колоти укол, якщо агресії немає, то можна не колоти. Останній укол він отримав десь 12-14 травня 2019 року. Проявів агресії у нього ніколи не було, хоч вона і вказувала про агресію при прийомі ОСОБА_5 на стаціонарне лікування, оскільки без цього його не приймали. 16.06.2019 о 19 год. 30 хв. вона пішла від мами і брата, у них все було спокійно, вони ще не спали. Влітку, як правило, вони двері веранди не зачиняли або зачиняли на защіпку. В дверях дійсно була вибита шибка давно. Сокири, якою ОСОБА_5 рубав дрова того дня потерпіла не бачила, а побачила лише вранці в балії з водою на дворі. Де її раніше зберігала мати потерпіла не знає. Цінних речей в будинку матері не було. ОСОБА_5 прибіг до неї 17.06.2019 о 02 год. 30 хв. заплаканий і збуджений та повідомив, що мама в крові і він її виявив, коли вставав курити та пити воду. Вони одразу пішли до маминої хати, де побачили, що обстановка непорушена, матір лежала мертва з раною на голові на боці на своєму ліжку, накрита ковдрою до шиї, її мобільний телефон був увімкнений в розетку на зарядку. Брат був одягнений в тому ж самому одязі, що і з вечора, який він не знімав місяцями. На ньому крові вона не бачила і при ній до мертвої матері він не підходив. У матері перед смертю була ранка на тильній поверхні руки, яку вона обробляла, але та не загоювалась, можливо об неї брат замастив свої штани. ОСОБА_8 нікого не підозрює у вбивстві своєї матері, в тому числі і хворого брата, ворогів у неї не було, з ним вони практично не сварились. Підозрілих осіб в селі вона не бачила. Зазначила, що кілька років тому у матері згорів сарай, однак ОСОБА_5 не міг здійснити підпал сараю, оскільки був в неї вдома по сусідству, а потім допомагав гасити пожежу, яка, як встановили пожежники, сталася через замкнення електрики. Разом з тим не змогла чітко пояснити чому в історії хвороби ОСОБА_5 при його прийомі на стаціонарне лікування 30.09.2014 зазначено з її слів та слів ОСОБА_5 про підпал саме ним сараю.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_5 це брат його дружини. Вночі їх повідомила ОСОБА_8 по телефону, що напевно вбили їх маму і вони приїхали на місце пригоди в с.Воєводчинці. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 , який заперечував причетність до вбивства і казав, що спав та не знає хто вбивця. Теща лежала на ліжку мертва, а сокира, якою ОСОБА_5 рубав дрова, була в балії з водою на дворі. У ОСОБА_5 були добрі стосунки з матір`ю та іншими людьми, алкоголь він не вживав. Коли вони приїздили в гості до тещі з ОСОБА_5 , останній спав на веранді і інколи навіть на них не реагував. У вчинені вбивства свідок нікого не підозрює також стверджує, що ОСОБА_5 не міг цього зробити.
Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що приблизно раз на місяць вона робила укол заспокійливого ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_8 . Востаннє це було 12-14 травня 2019 року. ОСОБА_5 не конфліктний, як і його покійна мати. Про вбивство чула, однак обставини їй не відомі.
Свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що ОСОБА_5 це його рідний брат, стосунки з ним нормальні і з мамою теж були нормальні. Чоловік його сестри ОСОБА_8 близько 04 год. 30 хв. - 05 год. 17.06.2019 повідомив про смерть матері. До цього часу свідок був в матері близько 10 год. 16.06.2019, все було добре, мати не скаржилась, конфліктів між нею і хворим братом не було. Останній допомагав матері по господарству, зокрема рубав дрова. Сокира їх постійно була в коридорі. ОСОБА_5 казав, що не знає, що сталося з матір`ю, стверджував, що чув в хаті якийсь шум вночі. Він постійно пив якісь ліки. Мати лежала на спині мертва, накрита до шиї ковдрою. Крові на ОСОБА_5 він не бачив. Проявів агресії у нього ніколи не спостерігав, але в 90-ті роки брат вдарив бригадира. Впевнений, що брат не міг вбити матір, підозрює в цьому ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які колись в лісі розповідали йому про агресію до батьків, але яку саме та чи до своїх чи його батьків не зміг суду зрозуміло пояснити.
Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що 16.06.2019 біля 22 год. відвідав матір з хворим братом, останній лежав в веранді і навіть з ним не спілкувався. Коли свідок йшов, то причинив двері на защібку через дірку в шибці. Біля 03 год. ОСОБА_16 повідомив його про смерть матері. Він живе на відстані біля 100 метрів від місця пригоди, однак вночі нічого підозрілого не чув і не бачив, зокрема, щоб гавкав пес. Сокира, якою його брат ОСОБА_5 рубав дрова, була постійно в хаті, однак вранці вона була в балії з водою. ОСОБА_5 говорив, що матір не вбивав, крові на його одязі не було видно.
Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що проживає по сусідству з ОСОБА_5 , який психічно хворий, але не конфліктний, випадків агресії з його боку не бачив. Кілька років тому на подвір`ї ОСОБА_5 горів сарай і сусіди його гасили, однак хто підпалив йому не відомо. В червні 2019 року біля 09 год. він від поліції дізнався, що вбили матір ОСОБА_18 та був запрошений понятим разом з ОСОБА_19 в ході огляду місця події. Покійна ОСОБА_9 лежала на ліжку, але він її не розглядав. Сокира була в балії з водою на подвір`ї. Нікого не підозрює у вбивстві.
Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що було запрошена з ОСОБА_17 в якості понятої під час огляду місця події, однак в кімнату не заходила і покійну ОСОБА_9 не бачила. Під час огляду місця події вилучалися якісь речі, в тому числі і сокира з балії, вона ознайомилася і підписала протокол. З ОСОБА_5 вона не конфліктувала, однак 2-3 роки тому її матір працювала на городі, а ОСОБА_5 проходив поруч і зненацька кинув в неї каменем та хотів ще раз кинути, однак остання на нього накричала і він пішов до лісу.
Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які є односельчанами ОСОБА_5 , суду повідомили, що останній хворий, однак не конфліктний, допомагав пасти кози ОСОБА_21
Експерти-психіатри ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в судовому засіданні повідомили, що крім спостереження за ОСОБА_5 вивчали і медичну документацію, а саме історії хвороби з Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2» Вінницької обласної ради та Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка, де вказано про випадки агресії. На момент обстеження в ОСОБА_5 агресії вже не було. Психічно хворий ОСОБА_5 може бути довгий час спокійним, але потім може бути спалах агресії, що є характерним для хворих на шизофренію. Для ОСОБА_5 необхідний суворий режим утримання, оскільки навіть при регулярному прийомі ліків можливі спалахи агресії. Хвороба тягне за собою розщеплення в поведінці хворого і у нього стан любові може переходити в стан ненависті.
Судово-медичний експерт ОСОБА_24 суду повідомив, що всі тілесні ушко-дження, які були на тілі потерпілої ОСОБА_9 він детально описав, в тому числі і ушкодження на руках, спочатку в ході огляду місця події, а потім в самій експертизі. Ранки на руці в потерпілої не було. При такому рубленому механізмі нанесення тілесного ушкодження потерпілій бризків крові не повинно бути, а тому на вбивці могло і не бути слідів крові потерпілої. На це також впливало і те, що потерпіла була старою людиною і в неї був слабкий кровоток.
Крім того, в судовому засіданні були дослідженні історії хвороб ОСОБА_5 , а саме медичні картки, вилучені з Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2» Вінницької обласної ради та Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім.акад.О.І.Ющенка. З анамнезу хвороби вбачається, що в 1982 році він служив в армії, через 9 місяців скоїв аварію на автомобілі, де загинуло 2 людей, а сам переніс струс головного мозку. Лікувався у шпиталі, потім переведений в Тульську облпсихлікарню, де визнаний неосудним. З армії комісований по ст.6-б. Поїхав до сестри в Нікопольський район, працював трактористом, потім лісорубом в Новгородській області, в Карельській АРСР. У 1993 році повернувся у Вінницьку область, працював сторожем в колгоспі. Вперше лікувався в ВОПНЛ ім.акад.Ющенка у 1993 році відчував слухові галюцинації, чув «голоси» коментуючого характеру. 24.06.1993 побив односельчанина, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження. З 24.02.1994 хворий доставлений на СПЕ, визнаний неосудним. З 19.05.1994 по 06.02.2007 хворий знаходився на примусовому лікуванні в ВОПЛ №2. У зв`язку з покращенням психічного стану примусове лікування було припинене. Хворий в задовільному стані був виписаний додому. Після чого неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в ВОПЛ №2. Остання госпіталізація у відділення №6 ВОПЛ №2 була з 02.06.2016 по 24.06.2016, виписаний в стані покращення, рекомендоване вдома підтримуюче лікування.
ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «параноїдна шизофренія, безперервний перебіг» (а.с.115 т.1). Крім того, перебував на стаціонарному лікуванні з 24.02.1994 по 19.05.1994 з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма» (а.с.117 т.1). Також згідно ухвали народного суду Могилів-Подільського району Вінницької області від 06.05.1994 відносно ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру з поміщенням в психіатричну лікарню з посиленим режимом нагляду за те, що він 24.07.1993 біля 22 год. 00 хв. з хуліганських мотивів на території тракторної бригади АДРЕСА_2 приставав до ОСОБА_25 , побив його, спричинивши йому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.113-114 т.2). Згідно висновку судової психолого-психіатричної експертизи №73 від 01.08.2019 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_5 страждав та страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу (F20.00), а тому не міг та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду.
Заслухавши пояснення ОСОБА_5 , показання потерпілої, свідків, експертів та дослідивши надані прокурором письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що факт вчинення саме ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.115 КК України, є доведеним поза розумним сумнівом. Так, потерпіла за життя була неконфліктною особою, явних ворогів не мала, з будинку жодні речі після її вбивства не зникли, в приміщенні в ніч вбивства були лише потерпіла та її психічно хворий син ОСОБА_5 , який за своїм діагнозом схильний до раптової безпричинної агресії, яку і раніше проявляв як до чужих, так і до близьких осіб. Слідів сторонніх осіб, в тому числі біологічних, запахових, на місці події не виявлено, натомість на одязі ОСОБА_5 виявлено кров його матері, при цьому слова потерпілої щодо прижиттєвої рани на руці у покійної, від якої він міг ще раніше замастити штани, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовані протоколами слідчих дій, висновком та показаннями судово-медичного експерта. Запаховий слід з ручки вхідних дверей та руків`я сокири (знаряддя вбивства потерпілої ОСОБА_9 ) також належить саме ОСОБА_5 , що об`єктивно вказує на те, що жодна інша особа не користувалась даними предметами в ту ніч. Крім того, вказана сокира перебувала в постійному користуванні саме ОСОБА_5 , зберігалась в самому будинку між кімнатами, в яких мешкали він та його покійна мати, що цілком логічно уможливило використання її для нанесення удару потерпілій саме ОСОБА_5 , який звичайно краще орієнтувався в своєму житлі, в тому числі в нічний час, ніж сторонні особи. Твердження сторони захисту про те, що кров потерпілої не могла потрапити на штани ОСОБА_5 , з огляду на його зріст та розміри ліжка, не спростовують можливість потрапляння крові на штани з самого знаряддя (сокири) після вбивства під час її перенесення ОСОБА_5 з будинку на подвір`я. Суд також дійшов висновку, що в тих умовах, в яких проживав ОСОБА_5 , належний контроль за систематичним прийомом ним ліків не здійснювався ні родичами, ні районним психіатром, а тому позиція захисника щодо перебування ОСОБА_5 під постійною дією седативних препаратів, є об`єктивно неспроможною.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
У відповідності до ч.5 ст.94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримі-нального провадження, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчине-ного діяння, ступінь небезпечності хворого ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід медичного характеру, вказаний експертами аби не допустити проявів непередбачуваної агресії з боку останнього до оточуючих його осіб, в тому числі близьких.
До вступу ухвали в законну силу слід залишити застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_5 .
З огляду на вимоги статті 124 КПК України понесені по кримінальному провадженню судові витрати на залучення експертів не підлягають стягненню з ОСОБА_5 чи його законного представника і відносяться на рахунок держави, оскільки обвинувальний вирок не ухвалюється.
Згідно ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт, накладений на вилучене майно.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст.100 КПК України.
Керуючись ст.19, 92-94 КК України, ст.100, ч.4 ст.174, ст.369-372, 512, 513 КПК України, суд
Задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_26 , затверджене прокурором відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_27 , та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим режимом нагляду Вінницької обласної психіатричної лікарні №2, що знаходиться за адресою: с.Березина Вінницького району Вінницької області.
Запобіжний захід до вступу ухвали в законну силу залишити той же, у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_5 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2019 на сокиру, запаховий слід з поверхні дерев`яного руків`я сокири, запаховий слід з поверхні зовнішньої ручки вхідних дверей будинку, змив з поверхні внутрішньої ручки вхідних дверей будинку, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, знищивши дані речі.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.06.2019 на одяг з трупа ОСОБА_9 : кофту темно-зеленого кольору із сірими полосами, натільну сорочку сірого кольору із зеленими вставками, шкарпетки сірого кольору, а також зразок крові та зрізи нігтьових пластин із піднігтьовим вмістом обох рук трупа ОСОБА_9 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, знищивши дані речі.
Речові докази: матерчату куртку темно-зеленого кольору, матерчаті брюки сірого кольору, сорочку в полоску білого, рожевого та синього кольорів із коротким рукавом, пару шкарпеток чорного кольору, прорезинові тапочки синього кольору, вилучені під час затримання ОСОБА_5 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, повернути ОСОБА_5 , змиви з обох рук ОСОБА_5 , зразок букального епітелію та зразок крові, вилучені у ОСОБА_5 , що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, знищити, історії хвороб Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2» Вінницької обласної ради та Вінницької обласної клінічної психоневрологічної лікарні ім.акад.О.І.Ющенка відносно ОСОБА_5 , що знаходяться при матеріалах кримінального провадження, повернути до зазначених медичних установ.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1