Справа №463/7235/19
Провадження №1-кс/463/461/20
У Х В А Л А
про арешт майна

23 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова
Слідчий суддя ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську область прокуратури області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 , як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, а саме: на 1/3 частки квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55) загальною площею 77,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 .
Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом ТУ ДБР у м. Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000036 від 10.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.2 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора Державного підприємства «Ковельське лісове господарство», будучи наділений повноваженнями щодо керування господарською діяльністю підприємства та розпоряджання коштами вказаного підприємства, тобто будучи особою, яка постійно обіймала на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а тому являючись службовою особою відповідно до вимог частини 3 статті 19 КК України, а також відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 976 від 16.09.2009, являючись працівником правоохоронного органу, повинен був суворо дотримуватися вимог Конституції України та норм чинного законодавства. Незважаючи на вищенаведене, а також на те, що статутом підприємства та колективним договором не передбачено навчання студентів за рахунок коштів підприємства, фінансовими планами Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» на 2016-2018 роки видатків на навчання фізичних осіб не передбачено, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у період з 01.09.2015 по 30.11.2019 благодійна допомога в грошових коштах, грошова виплата, безвідсоткові позики (матеріальні допомоги на навчання) не надавались, ОСОБА_5 здійснив розтрату грошових коштів Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» шляхом покриття витрат сторонніх фізичних осіб на навчання на загальну суму 51 742 гривні за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи директором Державного підприємства «Ковельське лісове господарство», уклав з Національним університетом «Львівська політехніка» в особі ректора ОСОБА_7 договір №3930-05 від 04.08.2016 про надання освітніх послуг для ОСОБА_8 , яка являється рідною дочкою ОСОБА_5 .На виконання умов зазначеного договору, ОСОБА_5 перерахував з рахунку Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» № 4805 на рахунок Національного університету «Львівська політехніка» за навчання ОСОБА_8 кошти наступними платежами, зокрема, 10.08.2016 на суму 9 200 гривень, 11.09.2017 на суму 10 120 гривень, 17.09.2018 на суму 10 120 гривень, всього на суму 29 440 гривень. Крім того, ОСОБА_5 , будучи директором Державного підприємства «Ковельське лісове господарство», уклав з Луцьким національним технічним університетом в особі ректора ОСОБА_9 договір №5-01071 від 19.08.2016 про навчання ОСОБА_10 , який являється рідним сином головного інженера охорони праці та техніки безпеки Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» та головою Первинної профспілкової організації Ковельського Держлісгоспу ОСОБА_6 .

На виконання умов зазначеного договору, ОСОБА_5 перерахував з рахунку Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» № 4805 на рахунок Луцького національного технічного університету за навчання ОСОБА_10 кошти наступними платежами, зокрема, 19.08.2016 на суму 5 250 гривень, 26.01.2017 на суму 5 250 гривень, 12.09.2017 на суму 5 901 гривня, 28.02.2018 на суму 3 540,60 гривень, 15.03.2018 на суму 2 360,40 гривень, всього на суму 22 302 гривні. При цьому, згідно даних бухгалтерського обліку Державного підприємства «Ковельське лісове господарство» оплата за навчання фізичних осіб. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 по договорах №3930-05 від 04.08.2016 року та №5-01071 від 19.08.2016 року відображено бухгалтерськими проводками за Дебетом 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» та кредитом 311 «Поточні рахунки в національній валюті» та в подальшому з віднесенням на рахунок 949 «Інші витрати операційної діяльності», що підтверджується даними оборотно-сальдових відомостей по рахунку 311 за 10.08.2016 р., 19.08.2016 р., картки рахунку 6851 за 2016 рік, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 311 за 26.01.2017, 11-12.09.2017, картки рахунку 6851 за 2017 рік, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 311 за 28.02.2018, 15.03.2018, 17.09.2018, картки рахунку 6851 за 2018 рік.

Дослідивши подані матеріали клопотання, заслухавши думку слідчого та прокурора які підтримали клопотання, думку підозрюваного,який при вирішенні даного клопотання покладається на розсуд суду, приходжу до наступного висновку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Згідно з п.2, 3 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який у відповідності до вимог ч.1 ст.132 КПК України застосовується на підставі ухвали слідчого судді.
Враховуючи вищенаведені обставини, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а також запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, вважаю, що клопотання слідчого слід задовольнити, а саме слід накласти арешт на вказане в клопотанні майно.

Керуючись вимогами ст.ст. 9, 107, 131,132,170-173, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Львові ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: на 1/3 частки квартири (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55) загальною площею 77,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1