Справа № 127/9641/20
Провадження № 1-кп/127/353/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.07.2020 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 01 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000267, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мельниківці, Немирівського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 27.02.2020 року у невстановлений час, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , що за вказаною адресою, де у нього виник умисел на незаконне проникнення до чужого житла з метою подальшого проживання у приміщенні вказаної квартири.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за відсутності визначених законом підстав, всупереч волі законного володільця, в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла, скориставшись відсутністю господаря квартири, зламав серцевину замка до вхідних квартири АДРЕСА_4 , та зайшов у квартиру, яка на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_4 впродовж двох діб незаконно перебував та проживав у приміщенні зазначеної квартири, де 29.02.2020 близько 09:00 год., був виявлений власником та працівниками поліції.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що раніше він товаришував із ОСОБА_5 та проживав в його квартирі за адресою АДРЕСА_5 . Потім в січні 2020 року вони посварились та він поїхав до себе в село. У лютому він повернувся та почав самовільно проживати у вказаній квартирі без дозволу потерпілого, користуючись наявністю у нього ключів від квартири. Одного дня потерпілий виявив його, в зв`язку із чим змінив замок у вхідних дверях квартири та пішов. Після цього він змінив серцевину замка, проник в квартиру та проживав у вказаній квартирі ще два дні не маючи будь-яких підстав. Через два дні в квартиру прийшов потерпілий із працівниками поліції та він покинув квартиру.
З досліджених доказів, що надані прокурором вбачається, що ОСОБА_5 29.02.2020 року звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій просив прийняти міри до ОСОБА_4 , який незаконно проникнув до його квартири, де в подальшому прожив протягом певного часу.
Вказана подія зареєстрована у встановленому порядку 01.03.2020 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Досліджені докази у кримінальному провадженні свідчать, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 є доведеною, оскільки підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні, які узгоджуються із заявою потерпілого та іншими матеріалами справи. Так, обвинуваченим повідомлено суду всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення проти недоторканості житла, час, місце, спосіб незаконного проникнення до чужого житла, строк перебування в ньому, мотиви вчинення вказаного. Показання обвинуваченого є добровільними та достатніми для висновків суду про наявність в його діях складу кримінального правопорушення.
Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 повідомив всі обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме що 27.02.2020 року шляхом зламу серцевини замка вхідних дверей проник до квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_5 , якого в той момент не було у вказаній квартирі. Перебував там протягом певного часу, користувався вказаним житлом у власних цілях без дозволу власника та законних на те підстав. Такі показання обвинуваченого узгоджуються з іншими матеріалами справи та дають підстави суду стверджувати, що ОСОБА_4 порушив закріплене ст. 30 Конституції України положення про недоторканість житла, незаконно проникнувши до нього усвідомлював протиправність своїх дій.
На підставі вказаних доказів, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканості житла, а саме незаконне проникнення до житла.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Ситковецькою селищною радою Немирівського району Вінницької області від 11.03.2020 року на ОСОБА_4 заяв та скарг не надходило, компрометуючі матеріали відсутні.
Згідно довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 18.03.2020 року ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває та не перебував.
Відповідно до довідки від 11.03.2020 року, виданої КНП «Немирівська центральна районна лікарня НРР» вбачається, що обвинувачений за амбулаторною допомогою до лікаря психіатра та нарколога у вказаний заклад не звертався.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» від 13.03.2020 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до вимоги про судимість від 05.03.2020 року, ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти особистих прав людини і громадянина, вину визнав, щиро розкаявся.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, обсягу порушення права на недоторканість житла, особи обвинуваченого, який вчинив умисне кримінальне правопорушення, вину визнав, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, самостійного доходу не має, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.
Разом з тим, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а також відсутність судимостей є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.
Щодо висловленого в судових дебатах потерпілим прохання про «стягнення моральної шкоди», суд зазначає наступне. Потерпілим в ході здійснення кримінального провадження цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не заявлено, що з врахуванням вимог ст. 337 КПК України, згідно із якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, позбавляє суд можливості вирішення вказаного питання взагалі через відсутність вимог.
При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому його право на звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст. 65-67,162 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: