Справа № 317/17/19
№/п 1-кп/317/74/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі колегії:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфереції в залі суду клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Запорізького району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2018 року ОСОБА_7 знаходячись на подвір`ї домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм братом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними виникла сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , маючи умисел на позбавлення останнього життя, тримаючи у правій руці молоток, наніс його плоскою металевою частиною один удар в область лівої скроні голови потерпілого, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на позбавлення ОСОБА_9 життя, підійшов до останнього та тримаючи вказаний молоток у правій руці наніс не менш восьми ударів різними сторонами металевої частини молотка по голові ОСОБА_9 , переважно у лобну та потиличну її частину, тим самим спричинивши настання смерті ОСОБА_9 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції ОСОБА_7 суду повідомив, що він погано пам`ятає обставини справи через те, що пройшов значний проміжок часу. Однак на питання суду та інших учасників судового засідання повідомив, що він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом з братом та матір`ю. У вересні 2018 р. знаходячись за місцем свого мешкання у нього виникла сварка з братом ОСОБА_9 , через те, що останній прийшов до дому у стані сильного алкогольного сп`яніння та між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 два удари молотком по голові. При цьому перший удар завдав коли ОСОБА_9 стояв, а другий удар вже коли той лежав на землі. На пряме запитання суду повідомив, що він визнає себе винним у тому, що вбив свого брата ОСОБА_9 , та зазначив, що давно хотів його вбити. Про вчинене шкодує, але трохи.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що вона є матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , однак безпосередньо не була свідком події, та про те, що сталось дізналась від сусідів. Також зазначила, що загиблий ОСОБА_9 часто вживав спиртні напої. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 часто виникали сварки під час яких ОСОБА_7 бив ОСОБА_9 . На запитання учасників судового засідання потерпіла повідомила, що 18.09.2018 р. до дому вона приїхала в той час коли там вже знаходились працівники поліції. Під час загострення психічної хвороби ОСОБА_7 становився агресивний по відношенню до оточуючих. В ході спілкування з ОСОБА_7 , останній виказав радість з приводу того, що відбулось. Однак потерпіла все таки вважає, що ОСОБА_7 не міг вбити ОСОБА_9 .

В судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_7 , оскільки вказані в клопотанні обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, як і те, що дійсно ним скоєне особливо тяжке кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_8 підтримав думку прокурора стосовно необхідності застосування відносно ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Згідно п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши в повному обсязі матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_10 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння повністю підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 19.09.2018 р. разом зі схемою, фототаблицею та відеозаписом до нього, в якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення та його наслідки, а також вилучені предмети які мають доказове значення (т. 1 а.с. 67-109);

- протоколом огляду предметів від 19.09.2018 р. відповідно до якого були оглянуті речі ОСОБА_10 а саме: чоловічі спортивні штани чорного кольору, чоловіча кофта сірого кольору, чоловіча натільна сорочка білого кольору, чоловічі мокасини чорного кольору (т. 1 а.с. 112-113);

- протоколом огляду речей від 22.09.2018 р., які добровільно передала ОСОБА_11 , та які належать ОСОБА_10 , а саме: підштаники білого кольору з плямами бурого кольору, спортивну кофту синього кольору з білою смугою з плямами бурого кольору (т. 1 а.с. 118-120);

- висновком судово-медичного експерта № 2169 від 07.11.2018 р. відповідно до якого встановлено, що кров трупу ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО. В його крові, висушеній на марлі, виявлений супутній антиген Н.

Кров громадянина ОСОБА_7 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.

В слідах на речах, що належать громадянину ОСОБА_7 , а саме: спортивних штанах (об`єкт №5) та правому мокасині (об`єкт №7) знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО із супутнім антигеном Н, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 . Домішка крові від самого громадянина ОСОБА_7 не виключається, за наявністю в нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент злочину.

В інших слідах на речах громадянина ОСОБА_7 : футболці - за постановою «чоловічий кофті» (об`єкт №2), тих самих спортивних штанах (об`єкт №4) та парі мокасин - правому (об`єкт №6) та лівому (об`єкт №11) знайдена кров людини та виявлений антиген Н з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В в об`єкті №2, що не виключає походження крові від особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі від самого громадянина ОСОБА_7 , за наявністю в нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент злочину. Походження крові від потерпілого ОСОБА_9 виключається. (т. 1 а.с. 136-139);

- висновком судово-медичного експерта № 2170 від 30.10.2018 р. відповідно до якого встановлено, що на речах вилучених під час проведення огляду трупа ОСОБА_9 , а саме: джемпері - за ухвалою «футболка» (об`єкти №1-4), штанах (об`єкти №5,6), трусах (об`єкти №7,8) та лівій туфлі - за ухвалою «кросівці» (об`єкт №12), знайдена кров людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В в об`єкті №6, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, у тому числі від самого потерпілого ОСОБА_9 . Домішка крові від ОСОБА_7 не виключається, при наявності у нього на момент злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею. (т.1, а.с. 126-130);

- висновком судово-медичного експерта № 2167 від 26.10.2018 р. відповідно до якого встановлено, що у трьох змивах, вилучених з місця події: «з кахелю порога біля дверей при вході в будинок» (об`єкт №1), «з кахелю порогу при вході в будинок» (об`єкт №2), «з-під ложа трупу» (об`єкт №3), - встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає належність крові особі (особам) групи А за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н, яким є потерпілий ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_7 виключается, можлива її присутність лише як домішка при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент того, що сталося. (т. 1 а.с. 131-135);

- висновком судово-медичного експерта № 2168 від 08.11.2018 р. відповідно до якого встановлено, що в одному сліді на спортивній кофті (об`єкт №2), вилученої за адресою АДРЕСА_2 , встановлена наявність крові людини та виявлений лише антиген Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, у тому числі від громадянина ОСОБА_7 . Походження крові від потерпілого ОСОБА_9 виключається. (т. 1 а.с. 141-143);

- висновком судово-психіатричного експерта № 556 від 28.11.2018 р. відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 1975 р.н. виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцінаторно-параноїдний синдром.

У ситуації, що досліджується дії підекспертного були обумовлені виявленим хворобливим станом.

Отже, він не міг усвідомлювати свої дії й керувати ними.

За своїм психічним станом в цей час він також не може усвідомлювати свої дії й керувати ними.

Потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі суворим наглядом. (т. 1 а.с. 144-153).

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, так як він вчинив кримінальне правопорушення, скоївши суспільно небезпечне діяння, ознаки якого підпадають під вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий примусовий захід медичного характеру як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно ч.5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Згідно ст. 511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно ч.2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень п.п. 5, 15 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Суд при визначенні виду психіатричного закладу, в який слід помістити психічно хворого, має виходити як з його психічного стану, так і характеру скоєного ним суспільно-небезпечного діяння.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_7 дійсно вчинив інкриміноване йому діяння, а саме скоїв суспільно-небезпечне діяння, яке виразилося в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині в стані неосудності, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності хворого, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №556 від 28.11.2018р., суд вважає необхідним застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_7 , що вчинив суспільно-небезпечне діяння, оскільки останній в силу свого хворобливого стану і характеру вчиненого суспільно-небезпечного діяння, являє небезпеку для суспільства та з метою запобігання вчинення нових суспільно-небезпечних діянь, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експертів віднести за рахунок держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 93, 94 КК України, ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.370-372, 373-376, 512, 513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001192 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- чоловічі спортивні штани чорного кольору з червоними лампасами та написом «Yonex»; чоловіча кофта з коротким рукавом сірого кольору; чоловіча натільна сорочка білого кольору; чоловічі мокасини чорного кольору; куртка кольору хакі з лавки вуличного навісу; речі з карманів трупу (зв`язка ключів, гроші у сумі 21 гривня), що знаходяться на зберіганні у камері схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області передати потерпілій ОСОБА_6

- картонна коробка, в якій знаходиться речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, з нашаруванням РБК; полімерна пляшка прозора з написом «Себек»; дві тарілки зі столу вуличного навісу; одна рюмка зі столу вуличного навісу з написом «Хортиця»; столова ложка зі столу вуличного навісу; полімерна пляшка прозора з зеленою кришкою біля альтанки; скляна пляшка зеленого кольору 0,5 л «Оболонь»; молоток з нашаруванням РБК; мікрооб`єкти з кистей обох рук трупу; змив РБК і контроль до нього з обох кистей трупу; змив РБК і контроль до нього (об`єкт № 7) з кахлю порогу біля дверей будинку; змив РБК і контроль до нього (об`єкт № 6) з кахлю порогу біля входу в будинок; 6 недопалків з фільтром жовтого і білого кольору під столом вуличного навісу; білий аркуш з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору (об`єкт № 2); змив РБК і контроль до нього з-під ложа трупу; викрутка з нашаруванням РБК (об`єкт № 4); блістер з пігулками; ніж з рукояткою синього кольору; три шприца; пляшка коричневого кольору з-під соєвого соусу; скляна пляшка «Shabo» об`ємом близько 250 мл.; керамічна чашка та полімерна чарка; штани синього кольору та сорочка сірого кольору; 2 сліди папілярних візерунків; футболку чорну, брюкі сірі, труси сині, кросівки, які належали вбитому ОСОБА_9 ; підштаники білого кольору з плямами бурого кольору, спортивну кофту синього кольору з написом «Reebok» з плямами бурого кольору, що знаходяться на зберіганні у камері схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після спливу 30 днів з дня її проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, ухвала суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3