ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/552/20 Справа № 205/8827/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Дніпровської місцевої прокуратури № 4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області 03.05.2017 року за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки1 місяць,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено подання начальника ДУ «Дніпровська ВК №89» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_6 та постановлено звільнити останнього умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, призначеного йому вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області 03.05.2017 року на невідбутий строк 01 місяць та 08 днів.
Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений своєю поведінкою у повній мірі довів своє виправлення та став на шлях виправлення, оскільки за час відбування покарання ОСОБА_6 має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку, три заохочення, працевлаштований, до виконання покладених на нього обов`язків становиться відповідально та виконує їх вчасно, у зв`язку з чим до нього має бути застосовано умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Прокурор не погодився з даним рішенням. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання установи виконання покарань про звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Посилається на те, що під час відбування покарання засуджений свідомо порушував режим, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Вказує, що останній раніше під час відбування покарання за вироком Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03.02.2009 року вже звільнявся умовно-достроково та знову неодноразово вчиняв нові злочини.
Вважає, що судом під час розгляду клопотання не надано уваги поясненням засудженого, в яких він фактично заперечив свою провину у скоєному злочині, та пояснив, що не відвідує ніякі заняття і не знає у яких програмах диференційованого впливу приймає участь, хоча в подання установи зазначено, що ОСОБА_6 регулярно відвідує заняття за темами Освіта та Підготовка до звільнення.
Також судом не було взято до уваги, що в характеристиці на засудженого вказано, що на заходи виховного характеру реагує не своєчасно, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив їх задовольнити.
Засуджений та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання.
Так, ОСОБА_6 засуджений до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 15 листопада 2016 року.
Кінець строку відбування покарання 24 січня 2020 року.
За час перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, режим утриманні не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.
З 06 листопада 2017 року відбуває покарання в ДУ Дніпровська виправна колонія (№89). Працевлаштований на дільниці з переробки вторинних полімерів, характеризується позитивно, режим відбування покарання порушував, за що має одне стягнення, яке погашено за спливом часу. Ставлення до праці сумлінне, поставлені йому задачі виконує своєчасно та якісно, за що має три заохочення. У відношення до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Приймає участь у виховних заходах, реагує на них позитивно. У відношення до засуджених не конфліктний, має завжди охайний вигляд.
За характером врівноважений, стриманий, працьовитий, самовпевнений, товариський.
Відповідно до ст. 123 КВК України залучений до програми диференційованого виховного впливу за темою: Підготовка до звільнення. Заняття відвідує.
Підтримує зв`язки з рідними шляхом листувань та побачень, отримує посилки.
За висновком адміністрації колонії, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому до нього може бути застосована ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці у повній мірі довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати вимог ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.
Доводи прокурора про свідомі порушення режиму, є необґрунтованими, оскільки дане стягнення з вважається погашеним за спливом часу.
Необґрунтованими є його ж доводи про те, що той не визнав свою провину у скоєному злочині, і що раніше звільнявся умовно-достроково, що не вчасно реагує на заходи виховного характеру та фактично не відвідує заняття у програмах диференційованого виховного впливу.
Як пояснив засуджений, вину свою у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, регулярно відвідує заняття з програм диференційованого виховного впливу.
Даним фактам судом першої інстанції було надано належної уваги, та прийнято рішення в сукупності з іншими обставинами по справі.
Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення, колегія суддів вважає такими, що суперечать матеріалами справи.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Отже, сукупність наведених даних приводить до висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської місцевої прокуратури № 4 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року про задоволення подання про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: