1Справа № 335/3410/20 1-кс/335/2087/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Клопотання мотивовано тим, що під час досудового слідства встановлено, що 25.12.1985 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , були розглянуті матеріали про відведення земель для державних та громадських потреб, під час якого було прийнято рішення № 467 про передачу земельних ділянок підприємствам та організаціям для виробничих потреб.
Відповідно до державного акту на право користування землею Б № 012333, від 27.01.1986 року, Запорізькій обласній раді Українського республіканського товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м. Запоріжжя, за землекористувачем закріплюються в безстрокове і безплатне користування 4,0 гектарів землі, в межах згідно з планом землекористування. Земля надана для будівництва гаражем та відкритої платної стоянки. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право користування землею за № 301.
31.07.1987 року ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв рішення № 250/1 та затвердив акт державної приймання в експлуатацію автостоянки по АДРЕСА_1 .
В подальшому відповідно до листа голови ІНФОРМАЦІЯ_4 спілки « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в 1993 році було створено Закрите акціонерне товариство « ІНФОРМАЦІЯ_6 », одним з засновників якого було ЗОО ВСА. В якості внеску в уставний фонд, було передано цілісний майновий комплекс - автостоянка АДРЕСА_1 .
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.07.2001 року (справа № 2/5/1041), було признано за ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності цілісного майнового комплексу автостоянки № НОМЕР_1 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначенням Господарського суду Запорізькій області від 07.09.2001 року (у справі № 2/5/1041) зобов`язано ЗМБТІ провести державну реєстрацію права власності на майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , площею 31372 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить: Будівля контрольно-пропускного пункту (літера А), допоміжні будівлі та споруди: вбиральня (літера В), паркан (металева сітка) № І площею 834,3 кв.м., зливна яма для масла № ІІ, естакада для автомобілів (металева) № ІІІ, замощення асфальтове №ІV площею 21736 кв.м. за Запорізькім міським об`єднанням учасників дорожнього руху м. Запоріжжя. Вказані рішення Господарського суду Запорізької області від 13.07.2001 року та 07.09.2001 року оскаржені не були та є законними на теперішній час.
Відповідно до Реєстраційного посвідчення на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам, ЗМБТІ посвідчило, що цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 , розташована в АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві колективної власності за ІНФОРМАЦІЯ_7 , та записано в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 1492, 12.10.2001 року.
Відповідно до діючого на той час Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (Кодекс втратив чинність з 01.01.2002 року на підставі Кодексу N 2768-III ( 2768-14 ) від 25.10.2001 року, ВВР, 2002, № 3-4, ст. 27 ), а саме ст. 30 при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і,якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
На підставі вищевикладених обставин, орган досудового розслідування вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_8 республіканського товариства « ІНФОРМАЦІЯ_2 » м. Запоріжжя (ЗОО ВСА), втратила право користування земельною ділянкою на якій розташовано цілісній майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 .
Право на користування земельною ділянкою на якій розташовано цілісній майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , на той час відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (Кодекс втратив чинність з 01.01.2002 року на підставі Кодексу № 2768-III ( 2768-14 ) від 25.10.2001 року, ВВР, 2002, № 3-4, ст. 27 ) перейшло до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Відповідно до протоколу № 19 від 11.07.2002 року засідання президії ІНФОРМАЦІЯ_10 , виконуючим обов`язки голови президії було призначено ОСОБА_5 .
Також відповідно до протоколу № 23 від 18.07.2002 року засідання президії ІНФОРМАЦІЯ_10 , було прийнято рішення продати цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 площею 28788 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами відповідно до інвентарної справи.
На підставі вищезазначених рішень ІНФОРМАЦІЯ_10 , 18.07.2002 року між виконуючим обов`язки голови ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу автостоянки № 22, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці 28788 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано: контрольно-пропускний пункт -«А», ж/б панелі, нежилою площею - 67,9 кв.м., вбиральня -«В», паркан -«І», ворота - № 449, 451, 454; калитка -№ 450, зливна яма -«ІІ», естакада -«ІІІ», замощення - «ІV». Зазначений договір купівлі-продажу було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі № 2462.
До договору купівлі-продажу № 2462 від 18.07.2002 року, було складено перечень майна переданого покупцю, а саме: цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 загальною площею 28788 кв.м. розташований по АДРЕСА_2 : будівлю КПП (літера А) площею 67,9 кв.м., вбиральню (літера В), паркан (сітка металева) -І, замощення асфальтне площею 21736 кв.м. - ІV, енергопостачання, зовнішні та внутрішні мережі, зливна яма -ІІ, естакада -ІІІ, вказаний перечень було підписано продавцем - комісія: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і покупцем ОСОБА_6 .
Відповідно до діючого Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, а саме ч. 2 ст. 120, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
В зв`язку з цим право користування земельною ділянкою на якій розташовано цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 , перейшло до ОСОБА_6 .
З метою отримання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 28788 кв.м. на якій розташовано цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 звернувся до Господарського суду Запорізької області, який 13.12.2002 року (справа № 4/3/894) виніс рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_6 , а саме: понудити ІНФОРМАЦІЯ_11 , провести відвід земельної ділянки площею 28788 кв.м. по АДРЕСА_1 , на якій розташовано цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 .
Вказане рішення було оскаржено до Запорізького апеляційного господарського суду, який 19.03.2003 року (справа № 09-6/18/03(4/3/894) виніс рішення, про задоволення апеляційної скарги гаражно-експлуатаційного кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_12 » та рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2002 року у справі № 4/3/894 змінити. В позові відмовити в повному обсязі. В своєму рішенні колегія судів посилається на те, що земельна ділянка виділялась для будівництва боксових металевих гаражів і відкритої платної автостоянки. На даній земельній ділянці, відведення якої стало предметом позову, знаходиться 447 металевих та капітальних гаражів членів ГЕК « ІНФОРМАЦІЯ_12 » - фізичних осіб, на частину яких оформлено право власності рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської Ради, 7 гаражів - право власності визнано рішенням ІНФОРМАЦІЯ_13 . Гаражі членів кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_12 » і майно приватного підприємця ОСОБА_11 знаходяться на одній земельній ділянці площею 28788 кв.м. Таким чином, вирішення питання відведення земельної ділянки можливо тільки після затвердження проекту розподілу території, погодженого співвласниками.
20.02.2004 року ОСОБА_6 (продавець) укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу автостоянки № 22, розташованої по АДРЕСА_1 із ОСОБА_12 (покупець). Відповідно до укладеного договору, продавець продав, а покупець купив цілісний майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 28788 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовано: контрольно-пропускний пункт -«А», ж/б панелі, площею - 67,9 кв.м., вбиральня -«В», паркан -«І», ворота - № 449, 451, 454; калитка -№ 450, зливна яма -«ІІ», естакада -«ІІІ», замощення - «ІV» площею 15210 кв.м., замощення - «V» площею 3660 кв.м. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 472.
20.08.2004 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_12 (продавець) уклав договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу автостоянки АДРЕСА_3 із Косаревській- ОСОБА_13 (в подальшому вона змінила фамілію на ОСОБА_14 ). Під час складання вказаного договору приватний нотаріус ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_15 купила належний продавцю на праві приватної власності цілісний майновий комплекс АДРЕСА_3 , загальною площею 67,9 кв.м. та розташований на земельній ділянці розміром 28788 кв.м.
На вказаній земельній ділянці розташовано: контрольно-пропускний пункт -«А», ж/б панелі, площею - 67,9 кв.м., вбиральня -«В», паркан -«І», ворота - № 449, 451, 454; калитка - № 450, зливна яма -«ІІ», естакада -«ІІІ», замощення - «ІV» площею 15210 кв.м., замощення - «V» площею 3660 кв.м. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі № 3165. В подальшому до вказаного договору були внесенні виправлення, відповідно до яких предметом договору є - цілісний майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 28788 кв.м.
Відповідно до заяви голови Запорізької обласної організації « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ОСОБА_16 вказаний договір є підробленим. Допитаний 26.07.2018 року, в якості свідка ОСОБА_16 стверджує, що у 2004 році відбулося відчуження контрольно-пропускного пункту площею - 67,8 кв.м. Відчуження відбулося на користь доньки ОСОБА_6 - Косаревської- ОСОБА_17 . Згідно відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_14 та копій договору про відчуження КПП, що зберігаються в зазначеному ІНФОРМАЦІЯ_15 , в ньому немає жодної дописки і виправлень. Однак ОСОБА_6 стверджує, що у нього є генеральна довіреність на управління цілісним майновим комплексом, який за договором є всього лише КПП площею 67,9 кв.м. і стверджує, що його площа 2,8 га. при цьому використовує завідомо підроблену копію договору купівлі продажу.
Слідством встановлено, що ще в 2013 році ІНФОРМАЦІЯ_5 (головую якої є ОСОБА_16 ) зверталась с позовом до ОСОБА_18 , треті особи обслуговуючи кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_12 », товариство з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_16 » про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
У вересні 2013 року Запорізька обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, з позовом. В обґрунтуванні вимог позивач вказував, що 20.08.2004 року ОСОБА_6 , що діяв за дорученням ОСОБА_12 уклав договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу із ОСОБА_19 . Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_19 придбала майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв.м., та розташований на земельній ділянці 28788 кв.м. Вважає, що земельна ділянка площею 28788 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві користування позивачу. Тому укладення договору купівлі-продажу порушує права Запорізької обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів як законного землекористувача. Під час розгляду зазначеного позиву, суддя встановив такі факти та прийшов до наступних висновків.
На підставі рішення господарського суду Запорізькій області від 13.07.2001 року, право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , до складу якого ввійшла будівля контрольно-пропускного пункту, допоміжні споруди - вбиральня, огорожа, зливна яма, естакада, замощення визнано за ІНФОРМАЦІЯ_7 .
18.07.2002 року між ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу автостоянки № НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 28788 кв.м. до складу якого ввійшла будівля контрольно-пропускного пункту, допоміжні споруди - вбиральня, огорожа, зливна яма, естакада, замощення.
20.02.2004 року ОСОБА_6 продав зазначений комплекс ОСОБА_12 .
20.08.2004 року ОСОБА_6 що діяв за дорученням ОСОБА_12 уклав договір купівлі-продажу зазначеного комплексу своїй доньці Косаревській- ОСОБА_17 . Згідно умов зазначеного договору вона придбала майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв.м. розташований на земельній ділянці 28788 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташовані: контрольно-пропускний пункт А, вбиральня В, паркан І, ворота 449, хвіртка 450, естакада ІІІ, ворота 454, замощення площею 15210 кв.м., зливна яма, замощення площею 3660 кв.м.
Також суду було надано договір із внесеними до нього виправленнями, відповідно яких предметом договору є - цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 28.788 кв.м. який складається з: контрольно-пропускного пункту літ. А, загальною площею 67,9 кв.м., вбиральні літ.В, паркану, воріт інв. № 449,451,454, хвіртки інв. № 450, естакади, замощення площею 15210 кв.м., замощення площею 3660 кв.м.
Право власності на цілісний майновий комплекс при укладенні оспорюваного договору від 20.08.2004 року було підтверджено попереднім договором, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ЗМБТІ 12.08.2004 року № 4426344, в якому було зазначено площу земельної ділянки 28788 кв.м.
Таким чином, інформація щодо розміру земельної ділянки, на якій знаходиться відчужений цілісний майновий комплекс, було зазначено в договорі купівлі-продажу від 20.08.2004 року відповідно до даних, зазначених в договорі купівлі-продажу від 20.02.2004 року, та на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого ЗМБТІ.
Відповідно до положень ст. 377 ЦК України, в тій редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщенні на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Враховуючи, що ОСОБА_12 не було оформлено право власності на земельну ділянку, наступний правочин щодо купівлі - продажу ОСОБА_19 цілісного майнового комплексу, містив аналогічну інформацію щодо розміру земельної ділянки, на якій розташовано цілісний майновий комплекс згідно інформації, наданої ЗМБТІ, а саме: 28788 кв.м.
Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2004 року ОСОБА_19 правомірно набула право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений, та яка, необхідна для його обслуговування.
При цьому слідчий вказує, що підставі рішення господарського суду Запорізької області від 13.07.2001 року за ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЗМБТІ було зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс автостоянки № НОМЕР_1 , та видане відповідне реєстраційне посвідчення та довідку характеристику СА № 010034, в якій вказано, що цілісний майновий комплекс автостоянка № НОМЕР_1 розташований на земельній ділянці площею 28788 кв.м.
Після цього, право власності на цілісний майновий комплекс автостоянку № 22 переходило до ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2002 року, потім до ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 20.02.2004 року, і після цього до ОСОБА_19 за договором купівлі-продажу від 20.08.2004 року.
На підставі вищевикладеного 15.01.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_18 ухвалено рішення в задоволенні позовних вимог ІНФОРМАЦІЯ_19 спілки автомобілістів - відмовити.
Про вказане рішення керівництву ІНФОРМАЦІЯ_5 , було відомо, так як вони оскаржували рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2014 року до Апеляційного суду Запорізькій області, який 26.02.2014 року, ухвалив: апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_19 спілки автомобілістів - відхилити. Після цього Запорізька обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів звернулась з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. 21.08.2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України, ухвалила: касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_19 спілки автомобілістів - відхилити. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 26.02.2014 року залишити без змін.
Для вирішення питання які мають суттєве значення, встановлення важливих обставин, в тому числі проведення експертних досліджень документів про відчуження статутного капіталу, на стадії досудового розслідування необхідно вилучити договір купівлі-продажу від 18.07.2002 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрований в реєстрі за № 2462 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та договір купівлі-продажу від 20.08.2004 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 зареєстрований в реєстрі за № 3165 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в ході розслідування кримінального провадження виникла необхідність в проведенні виїмки оригіналів документів на яких може міститись інформація яка має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, події кримінального правопорушення, винуватості підозрюваного та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей, слідчий просив задовольнити клопотання та надати тимчасовий доступ до оригіналів договору купівлі-продажу від 18.07.2002 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрованого в реєстрі за № 2462 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу від 20.08.2004 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 зареєстрованого в реєстрі за № 3165 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , з можливістю їх вилучення в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_20 , за адресою: АДРЕСА_4 , або за місцем їх фактичного знаходження.

Слідчий клопотання підтримала, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник особи, у володінні якої знаходиться речі та документи, до суду не з`явився, був викликаний судовою повісткою, неявка останнього відповідно до вимог ст. 163 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання без проведення технічної фіксації.
Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.
Згідно ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не становлять собою та не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження крім обставин, передбачених ч. 5 ст. 163 КПК України, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести за допомогою цих речей і документів.
Відповідно до ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, вилучення оригіналів документів не допускається, якщо слідчий/прокурор не доведе, що існують реальні потреби в такому вилученні.
Частиною другою статті 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
До охоронюваної законом таємниці належать відомості, які можуть становити таємницю вчинення нотаріальних дій (п. 3 ч. 1 ст. 162 КПК України).
Необхідно зазначити, що держава гарантує і забезпечує рівні умови доступу громадянам до зайняття нотаріальною діяльністю та рівні можливості нотаріусам в організації та здійсненні ними нотаріальної діяльності. Будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. Обшук, виїмка, огляд робочого місця (контори) провадяться на підставі та в порядку, встановленому законом. Вилучення (виїмка) реєстрів нотаріальних дій та документів, що передані нотаріусу на зберігання в порядку, передбаченому цим Законом, а також печатки нотаріуса не допускається. Такі реєстри нотаріальних дій, документи чи печатка нотаріуса можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті судом негайно після огляду (ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат»).
За таких умов, у вимозі про вилучення оригіналів документів на думку слідчого судді слід відмовити, клопотання задовольнити частково, надати можливість слідчому ознайомитись з оригіналами документами та зробити їх копії, без права вилучення оригіналів.
Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що вказані у клопотанні документи можуть сприяти у розкритті даного кримінального провадження. Одержати зазначені документи іншими способами не можливо.
Слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що документи перебувають або можуть перебувати у володінні ІНФОРМАЦІЯ_20 та самі по собі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні - можуть сприяти розкриттю кримінальних правопорушень, та мати доказове значення у справі, тощо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 160, 163-165, 166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні № 0000951 від 22.04.2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ст. 356, ч.1 ст. 358, ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 206, ч. 3 ст. 206-2, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 162, ч. 1 ст. 345 КК України - задовольнити частково.
Надатистаршому слідчому СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 тимчасовий доступ до оригіналів договору купівлі-продажу від 18.07.2002 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрованого в реєстрі за № 2462 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу від 20.08.2004 року укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 зареєстрованого в реєстрі за № 3165 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , які перебувають в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_20 за адресою: АДРЕСА_4 , з можливістю ознайомитися з ними, зробити їх копії, без права вилучення оригіналів документів.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положенням КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Строк дії цієї ухвали закінчується 27.06.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1