Провадження № 1-кп/537/170/2020
Справа № 537/1757/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020р. Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м.Кременчуці кримінальне провадження №0000277 від 18.05.2020року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українець, громадянин України, не працюючий, одружений, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч . 2 ст. 194, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263, 1 ст. 309 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженн Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч . 2 ст. 194, ч. 3 ст. 189, ч. 1 ст. 263, 1 ст. 309 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про доцільність продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, оскільки ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати та не зменшились.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження запобіжного захожу у виді тримання під вартою та вважають, що підстави для продовження відносно нього найбільш суворого запобіжного заходу відсутні та вважають, що доцільно змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, зокрема обрати відносно нього запобіжний захід, не пов*язаний з триманням під вартою.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження:
Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.05.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 год. 00 хв. 27.07.2020р.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою , або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Як вбачається із змісту ухвали Крюківського районного суду м.Кременчука від .29.05.2020 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд оцінивши в сукупності надані докази, доводи прокурора, на обґрунтування клопотання, доводи обвинуваченого та його захисника, прийшов до висновку про доведеність наявності достатніх підстав вважати, що Метою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання спробам останнього знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час не встановлено місця придбання підозрюваному вогнепальної зброї та боєприпасів про яке йому достовірно відомо.
Також метою продовження застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Так як, обвинувачений ОСОБА_4 мав безпосередній візуальний контакт з потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню та особисто їх знає, тому існує реальна загроза за життя та здоров`я осіб, які співпрацювали зі слідством. Зміна показань потерпілих та свідків на користь підозрюваного унеможливить якісне проведення досудового розслідування та позбавить можливості притягти винну особу до кримінальної відповідальності.
Також метою продовження застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішенні, у тому числі вироку суду, оскільки підозрюваний є працездатною, має задовільний стан здоров`я, підозрюваний у трудових правовідносинах не перебуває, постійних джерел до існування немає. Дані щодо офіційного працевлаштування підозрюваного відсутні. В той же час, ним систематично вчиняються злочини корисливої спрямованості, що і свідчить про його джерело доходів. Відсутність будь-яких засобів для існування: офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків є неспростовним ризиком вчинення злочинів ОСОБА_4 у майбутньому.
Підставою продовження застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яке кваліфікується як тяжке, за яке законом передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, а також наявність ризиків, визначених п.п. 2, 3, 4 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати дії щодо: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому суд оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і обставини, що вказані у пп. 1 11 ст.178 КПК України, прийшов до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належне виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Оскільки по справі всі докази, з об`єктивних причин, судом ще не досліджено, всіх свідків сторони обвинувачення в судовому засіданні не допитано, обставини, що стали підставою для застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, який просить застосувати обвинувачений та його захисник, не зможуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду та спробам незаконно впливати на свідків обвинувачення, які ще не допитані в судовому засіданні, то суд приходить до висновку, що доцільно продовжити тримання обвинуваченого під вартою на два місяці.
Відповідно до ст..183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Суд, при постановленні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст..177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Підстави та обставини, передбачені ст..177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства до потерпілого, то підстав для визначення застави у даному кримінальному провадженні не вбачається.
Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, спростовують доводи захисту про зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, а також те, що всі докази по справі, з об`єктивних причин, судом ще не досліджено, всіх свідків сторони обвинувачення в судовому засіданні не допитано, обставини, що стали підставою для застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, то суд приходить до висновку, щодо доцільності продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст..ст.177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 діб , тобто до 17.09.2020 року до 24.00 год. включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги, яка подається через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.
Повний текст ухвали суду виготовлений та оголошений 20 липня 2020 року о 14.00 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1