Дата документу 19.03.2020 Справа № 336/5674/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/731/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/5674/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 21.07.2019 року приблизно о 20 год. 25 хв., маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством,небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №81 по вул.Деповській в м.Запоріжжі, із застосуванням ножа, який у нього був при собі, напав на ОСОБА_9 , підніс лезо ножа до поверхні шкіри правої лопаткової ділянки останньої та утримував за руку в області правого ліктьового суглоба, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 садна в ділянках правого ліктьового суглоба, садна в правій лопатковій ділянці, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після чого вихопив з руки ОСОБА_9 належний останній мобільний телефон «Samsung Galaxy A8» imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 вартістю 7341 грн. 37 коп. та з сумки потерпілої вихопив грошові кошти в розмірі 118 грн., після чого з майном потерпілої втік з місця злочину, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 7459 грн. 37 коп.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.187 КК, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Свої вимоги мотивував тим, що суд, перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч.2 ст.187 КК на ч.1 ст.187 КК, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Адже кваліфікації за ч.2 ст.187 КК підлягають дії, вчинені особою, яка раніше вчинила розбій. При цьому законодавець не зазначає, що особа повинна бути засуджена за ці дії. У даній справі встановлено, що 17.04.2019 року до суду було направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК для розгляду по суті. При цьому ОСОБА_7 за раніше вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.187 КК, не звільнено від кримінальної відповідальності, судимість за раніше вчинений злочин не погашено та не знято і на момент вчинення нового злочину строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин не минули. Відтак, дії обвинуваченого правильно були кваліфіковані прокурором за ч.2 ст.187 КК. Допущене судом порушення вимог кримінального закону призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вимагаючи скасувати вирок суду прокурор в апеляційній скарзі виходив з того, що суд необґрунтовано перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст.187 КК на ч.1 ст.187 КК. При цьому прокурор вважав достатнім для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК лише факту перебування на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.187 КК.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із такими доводами та вимогами прокурора виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК під час досудового розслідування став факт перебування в провадженні суду іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК.

Зазначене кримінальне провадження не розглянуто, як на час ухвалення вироку у цій справі, так і на час апеляційного перегляду рішення суду у ній.

Конституцією України встановлені права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (ст.62).

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст.17 ч.1 КПК полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч.5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

З огляду на зазначені приписи районний суд правильно виходив з того, що наявність в провадженні суду іншого кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню його у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК, за відсутності обвинувального вироку, що набрав законної сили, виключає можливість кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК, тобто за ознакою повторності.

Відтак, доводи прокурора, наведені ним в апеляційній скарзі, правильності прийнятого судом рішення не спростовують і не свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4