ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/664/20 Справа № 204/8803/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги

27 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням адвоката ОСОБА_6 , в інтересах особи щодо якої вирішується питання про продовження застосування заходів медичного характеру - ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року про продовження застосування примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_7

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
особи щодо якої вирішується питання про продовження застосування заходу медичного характеру ОСОБА_7 ,
представник установи ОСОБА_9 ,
встановила:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року задоволено заяву представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України та продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначеного ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 , в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.
ОСОБА_6 не погодилась з даним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій заявила клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали, як пропущений з поважних причин.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку посилається на те, що її, як представника особи щодо якої вирішується питання про продовження застосування заходу медичного характеру ОСОБА_7 не було повідомлено про дату, час та місце слухання справи.
Копія ухвали суду ОСОБА_7 вручена не була.
Про існування даного судового рішення їй стало відомо 27 грудня 2019 року, а 28 грудня 2019 року ознайомилася з матеріалами провадження та подала заяву про видачу копії ухвали від 19 грудня 2019 року. Однак станом на 03 січня 2020 року копія ухвали їй видана не була.
В судовому засіданні остання та ОСОБА_7 підтримали клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення та просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_8 та представник установи ОСОБА_9 заперечували проти задоволення клопотання адвоката, зазначили, що під час розгляду справи судом першої інстанції інтереси ОСОБА_7 представляв захисник адвокат ОСОБА_10 , призначений судом. Даних, що адвокат ОСОБА_6 представляє інтереси ОСОБА_7 ні у суду, ні в установі, де перебуває останній не було.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання адвоката не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на іншу ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, як це передбачено п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, судове засідання суду першої інстанції від 19 грудня 2019 року відбувалося за участі представника особи, щодо якої розглядається питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , якого було залучено судом з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
З наданих до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 додатків видно, що договір про надання юридичної допомоги між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_6 укладено лише 27 грудня 2019 року, тобто вже після розгляду справи судом першої інстанції.
Таким чином, будь-яких доказів того, що адвокат ОСОБА_6 до 27 грудня 2019 року мала повноваження представляти інтереси ОСОБА_7 суду не надано.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 393 КПК України, апеляційну скаргу має право подати законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необгрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обгрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необгрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_11 , відповідно до ст. 399 КПК України, підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 395, 398 399, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах особи щодо якої вирішується питання про продовження застосування заходів медичного характеру ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення та прийняття до свого провадження її апеляційної скарги, - відмовити.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 з додатками до неї - повернути апелянту.
Копію ухвали та оригінал апеляційної скарги разом з додатками невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4