Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3804/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 128 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001329 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малий Кривотин Ємільчинського району Житомирської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої, несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченої за ст.128 КК України, -
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити їй покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік із відрахуванням із суми її заробітку в дохід держави у розмірі 15%. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду містять істотні суперечності. Зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_8 суд не взяв до уваги фактичні дані щодо тяжкості нанесених їй тілесних ушкоджень та зробив помилкові висновки, що вплинуло на вирішення питання про невинуватість обвинуваченої та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд вийшов за межі своєї компетенції, оскільки вдався до оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Посилається на те, що суд першої інстанції мав підстави для ухвалення обвинувального вироку, оскільки суду були надані належні, допустимі та достатні докази, що потерпілій у вказаному в обвинуваченні місці, час та за вказаних обставин було завдана шкода.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити їй покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік із відрахуванням із суми її заробітку в дохід держави у розмірі 15%. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду містять істотні суперечності. Інші доводи апеляційної скарги прокурора є аналогічними доводам апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 ..
Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_8 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.128 КК України, та виправдано за недоведеністю в її діянні складу злочину, передбаченого ст.128 КК України.

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

У вироку суду зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 28.07.2017 року близько 13-ої год. на сходинковому майданчику першого поверху будинку АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту з ОСОБА_9 , не передбачаючи настання шкідливих наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, хоча повинна була і могла їх передбачити, схопила ОСОБА_9 за одяг та нанесла декілька ударів ногою в область нижньої частини тулуба, а потім штовхнула останню, від чого та втратила рівновагу, впала зі сходів, покотившись донизу, в результаті чого отримала тілесні ушкодження у виді синця по передньо-внутрішній поверхні верхньої частини лівого передпліччя, садна в проекції правого ліктьового суглоба, синця по задньо-зовнішній поверхні середньої частини лівого стегна, садна по тильній поверхні лівої ступні, синця по правій боковій поверхні таза, синця по правій половині спини приблизно в проекції 10-11 ребер, перелому восьмого ребра по задній аксилярній лінії справа зі зміщенням на 1/2 поперечника, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Такі необережні дії ОСОБА_8 , які виразились в необережному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, кваліфіковано як злочин, передбачений ст.128 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що стороною обвинувачення надано достатні докази, які підтверджують яакт отримання шкоди від необережних дій обвинуваченої у вказаний час, місці та при вказаних обставинах.

Разом з цим, враховуючи, що стороною обвинувачення не надано належних і допустимих доказів щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою, суд першої інстанції вважав, що в діях обвинуваченої ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ст.128 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора в часткове підтримання апеляційних скарг, доводи потерпілої ОСОБА_9 в підтримання апеляційних скарг, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, вироком суду обвинувачену ОСОБА_8 виправдано за ст.128 КК України за недоведеністю в її діянні складу зазначеного злочину, оскільки стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які поза розумним сумнівом доводять вину останньої.

При цьому, висновок експерта №205 від 23.08.2017 року в частині визначення ступеню тяжкості отриманих потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень визнано недостовірним, оскільки термін відновлення стану здоров`я потерпілої тривав менше ніж 21 день, що суперечить Правилам судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки вони суперечать вимогам ч.2 ст.242, ч.2 ст.332 КК України, враховуючи, що визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потребує спеціальних знань, що є підставою для призначення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Частина 2 статті 242 КПК України зазначає, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо, зокрема, встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Згідно п. 1, 3 ч.2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Так, висновком експерта №205 від 23.08.2017 року було визначено тяжкість отриманих потерпілою ушкоджень, їх характер та локалізацію, встановлено, що у потерпілої ОСОБА_9 було виявлено чотири синці та два садна на різних частинах тіла, перелом 8-го ребра по задній аксилярній лінії справа зі зміщенням на 1/2 поперечника, які утворились внаслідок дії твердих предметів, можливо при обставинах та в термін, вказаних обстежуваною та в постанові.
За критерієм тривалості розладу здоров`я виявлені у потерпілої тілесні ушкодження експертом в сукупності віднесені до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т.1 а.п. 113-114).
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального закону та вдався до невластивих йому функції щодо встановлення наявності чи відсутності ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Апеляційний суд звертає увагу, що ступінь тяжкості тілесних ушкоджень є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а тому для правильного вирішення справи, суд мав би призначити відповідну експертизу, а не самостійно визначати ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився протиріччя, встановивши факт спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілої (у виді перелому 8-го ребра) не навівши переконливих мотивів для виправдання обвинуваченої ОСОБА_8 , що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Наведені обставини, відповідно до ст. 412 КПК України, апеляційний суд вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку висновкам експерта, оскільки в апеляційних скаргах та в судовому засіданні апеляційного суду потерпілою та прокурором клопотання щодо дослідження доказів не заявлялося.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід, дотримуючись розумних строків розгляду кримінального провадження, дослідити всі обставини кримінального провадження, надати їм належну оцінку, при наявності підстав призначити відповідну експертизу, перевірити доводи апеляційних скарг і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: