612/867/19
У Х В А Л А
04 березня 2020 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадженням відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Близнюки Харківської області, громадянина України, розлученого, не працюючого, з повною середньою освітою, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Близнюки Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України судимості не має;
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
В судовому засіданні від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обраного раніше, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на передбачений законом строк, оскільки строк тримання під вартою закінчується.
В обґрунтування клопотання вказує, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати і на теперішній час та не зменшились, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , будучи звільненими з під варти, можуть в подальшому переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, так як, самі обвинувачені, так і свідки у провадженні, проживають на території смт Близнюки Харківської області, добре їх знають, а також можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували, адвокат ОСОБА_6 підтримала їх позицію.
Заслухавши доводи прокурора, думку обвинувачених, їх захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у злочині, у вчиненні якого вони обвинувачуються, можуть ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Крім того, доводи прокурора щодо можливості незаконного впливу на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню в судовому засіданні не спростовані та залишаються існувати, оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачені та свідки проживають в одному ж селищі. Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, обвинувачені не працевлаштовані, власного житла та постійного місця проживання не мають, у них відсутні міцні соціальні зв`язки.
Суд, задовольняючи клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обраного раніше, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, за сукупності вищевикладених обставин, приймає до уваги також їх стан здоров`я, відсутність об`єктивних медичних застережень, дані про осіб, сімейний стан, соціальні зв`язки, репутацію, відсутність офіційного працевлаштування та самостійного забезпечення, відсутність заощаджень для забезпечення власних потреб, що свідчить про наявність ризиків, які оцінюються виключно у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, попередити вчинення ними нових злочинів.
Доказів, які були би підставами для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні захисником обвинувачених суду не надано.
Оцінивши доводи сторін суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на підстави його застосування, підлягає продовженню на 60 днів.
Відлік строку продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з 04 березня 2020 року, тобто з моменту постановлення цієї ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ШІСТДЕСЯТ ДНІВ до 02 травня 2020 року включно.
Відлік строку продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з 04 березня 2020 року.
Тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювати у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1