ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3352/19 Справа № 205/9573/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року по кримінальному провадженню №0002891, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

обвинуваченої ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 діб до 05 січня 2020 року.
Мотивоване дане судове рішення тим, що суд вважає доведеним наявність ризику того, що обвинувачена ОСОБА_6 може перешкоджати розгляду по суті даного кримінального провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання за вчинений злочин, а тому цей ризик є реальним та актуальним на даний час. Крім того, суд вважає, що обвинувачена може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та потерпілого, оскільки дані особи відомі обвинуваченій та на даний час не допитані в судовому засіданні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, про відмову у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.
В обґрунтування вказує, що суд не звернув увагу на те, що ризик переховування від суду не доведений, а також суду не надано доказів про наявність негативної репутації обвинуваченої. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження ймовірного тиску на свідків з боку обвинуваченої.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник на обвинувачена підтримали апеляційну скаргу.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченої під вартою.
Судом першої інстанції встановлено продовження існування визначених ризиків, а саме можливість обвинуваченої перешкоджати розгляду по суті даного кримінального провадження шляхом переховування від суду, побоюючись тяжкості покарання за вчинений злочин, та обвинувачена може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та потерпілого, оскільки дані особи відомі обвинуваченій та на даний час не допитані в судовому засіданні.
З таким висновком погоджується і колегія судів, оскільки він в повній мірі і об`єктивно відповідає фактичним обставинам кримінального провадження з цього питання.
Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я осіб, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи.
За наведених обставин, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2019 року по кримінальному провадженню № 0002891, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4