ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 583/3031/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1397/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.00 год. 23 січня 2020 року.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, може переховуватися від суду, так як під час досудового розслідування в якості підозрюваного був оголошений в розшук у зв`язку з ухиленням від слідства та суду, враховуючи його молодий вік, тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винуватим, а також з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор існують, вони не змінилися.

Не погодившись з рішенням районного суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу про обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.
В обґрунтування своєї вимог апелянт посилається на те, що його підзахисного безпідставно та незаконно було оголошено у розшук; у матеріалах кримінального провадження відсутні докази про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України; оскаржуване судове рішення не містить обґрунтованих висновків про необхідність продовження запобіжного заходу та судом не проаналізовано можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів; вина ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням не доведена.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання з об`єктивних причин (пошкодження шляхопроводу) не доставлений , заяв про відкладення апеляційного розгляду або обов`язкової його участі при перегляді оскаржуваного судового рішення не подавав, у зв`язку з чим, з урахуванням думки захисника та прокурора , які вважали можливим розглядати скаргу без участі обвинуваченого , колегія суддів вирішила провадити судовий розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, не допитані усі свідки сторони обвинувачення, у зв`язку з неявкою до суду ОСОБА_8 було оголошено у розшук, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, на що обґрунтовано послався суд в своєму рішенні.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в клопотанні про продовження запобіжного заходу, а саме того, що злочинні дії ОСОБА_8 були направленні на спричинення потерпілій ОСОБА_9 декількох тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останньої, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Посилання апелянта на те, що обвинувачений надавав первинні визнавальні показання внаслідок застосування до нього недозволених методів досудового розслідування є необґрунтованим та суб`єктивними, оскільки, як пояснили сторони під час апеляційного розгляду, за цим фактом порушено кримінальне провадження, досудове розслідування триває та станом на 20.01.2020 року рішення за результатами перевірки заяви сторони захисту щодо дій працівників правоохоронних органів немає.
Крім того, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами про необхідністю зміни запобіжного заходу з тієї підстави, що обвинуваченого незаконно було оголошено у розшук, оскільки особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим, зобов`язана з`являтись до правоохоронних органів чи суду за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук.
Як вбачається відомостей матеріалів судового провадження, 23.01.2019 року слідчим СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. 25.01.2019 року слідчим суддею Охтирського міськрайонного суду Сумської області постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою його приводу в судове засідання для розгляду питання щодо обрання запобіжного заходу, оскільки останній в судове засідання не з`явився, за місцем мешкання був відсутній, його місцезнаходження не відоме. 27.02.2019 року ОСОБА_8 оголошено у розшук та тільки 26.06.2016 року обвинуваченого було затримано у місті Київ.
Вищезазначені обставини додатково свідчать про можливість обвинуваченого переховуватися від суду і слідства, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.

Посилання захисника щодо упередженості суду при розгляді цього кримінального провадження є суб`єктивними, так як апелянтом не надано будь-яких обґрунтованих доказів на підтвердження цих апеляційних доводів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2019 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді