Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

01 липня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 02 червня 2020 року, якою продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000125,
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 02 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02 серпня 2020 року з одночасним визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84080 грн., у разі внесення якої на обвинуваченого буде покладено ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК).
При цьому, як визнав суд, прокурором доведено, що обставини, які були підставою для тримання під вартою ОСОБА_5 , продовжують існувати і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_5 .
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не відповідає вимогам КПК, зокрема до клопотання прокурор не долучив копії матеріалів, якими він його обґрунтував. Також зазначив, що суд при вирішенні клопотання, не з`ясував усіх обставин, передбачених ст.194 КПК.
На переконання захисника, є малоймовірною спроба обвинуваченого залишити місце постійного проживання та виїхати за кордон, оскільки його паспорт громадянина України втрачений, а закордонний паспорт у нього відсутній. Окрім того, маловірогідним є можливість впливу обвинуваченого на свідків, оскільки вони вже органом досудового розслідування допитані, а в судовому засіданні 02 червня був допитаний потерпілий ОСОБА_8 .
Також захисник вважає непомірним для обвинуваченого і визначений судом розмір застави, адже він обвинувачується у замаху на крадіжку продуктів харчування на загальну суму 505,47 грн., він не працюючий і не має джерела доходу, проживає із матір`ю та перебуває на її фактичному утриманні. Вважає, що більш м`який запобіжний захід здатний запобігти наявним ризикам.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як встановлено ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.1, 2 ст.331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000125 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 20.02.2020 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений судом під час підготовчого судового засідання.
Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст.199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що ризики, встановлені при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та продовжують існувати.
Зокрема ризик можливості ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, не має на своєму утриманні непрацездатних осіб або дітей, він не одружений, не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується негативно.
Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі і умисних корисливих злочинів проти власності, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин проти власності.
Викладене, у своїй сукупності, дає підстави стверджувати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інші злочини, в тому числі і проти власності.
Також зазначені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать не лише про наявність вказаного ризику, але й підтверджують, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Водночас, колегія суддів зауважує, що місцевий суд, продовжуючи ОСОБА_5 обраний запобіжний захід, не покликався на наявність ризиків переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому апеляційні доводи захисника в цій частині надумані і є безпідставними.
Окрім того не знайшли свого підтвердження доводи захисника щодо недотримання прокурором вимог ст.184 КПК, оскільки як вбачається з виділених матеріалів судової справи, до клопотання прокурором було долучено документи, якими він обґрунтовував своє клопотання, зокрема процесуальні документи та документи, що характеризують особу обвинуваченого.
Також, згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При цьому ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, тобто закінченому замаху на вчинення злочину, який за класифікацією ст.12 цього Кодексу, віднесено до категорії тяжких.
Тому, колегія суддів вважає, що визначений обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, відповідає як обставинам кримінального правопорушення, так й особі обвинуваченого. При цьому, враховуючи високу ймовірність вчинення обвинуваченим інших злочинів у разі його перебування на волі, то визначений місцевим судом розмір застави у 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, дотримався вимог, передбачених кримінальним процесуальним законом України, перевіривши та встановивши усі обставини, з наявністю яких законодавець пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, та дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що на даний час більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 02 червня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3