УХВАЛА

23 березня 2020 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 яке прогоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , про арешта майно, що перебуває у комунальній власності Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та яка перебуває у оренді ТзОВ «Агрофірма Трипілля».

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581 від 01.12.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.11.2018 надійшли матеріали УЗЕ в Рівненській області, які містять інформацію про факт безгосподарського використання земельної ділянки державної власності на території Козинської сільської ради, Радивилівського району Рівненської області, яка перебуває у оренді ТзОВ «Агрофірма Трипілля».
В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до договору оренди від 13.11.2008, ТзОВ «Агрофірма Трипілля» (юридична адреса: вул. 40-ряччя Перемоги, 116-в, с. Зарічне, Радивилівський район, Рівненська область), орендовано земельну ділянку державної власності, для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,0 га, за межами населених пунктів, на території Пустоіванівської сільської ради, Радивилівського району Рівненської області, з кадастровим номером: :07:011:0001.
Разом з тим, в ході обстеження спеціалістами ГУ Держгеокадастру у Рівненській області земельної ділянки з кадастровим номером: :07:011:0001 перебуває у оренді строком на 49 років в ТзОВ «Агрофірма Трипілля», встановлено, що на частині, вище зазначеної, земельної ділянки площею 2,3018 га, невстановленими особами проводиться будівництво, внаслідок чого здійснено зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту), без спеціального дозволу, що є порушенням вимог ст. 92 та 168 Земельного кодексу України.
20.11.2019 на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду, за участі спеціалістів Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області та ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а також, представника ТзОВ «Агрофірма Трипілля» проведено огляд земельної ділянки з кадастровим номером: :07:011:0001 в ході якого встановлено, що на ній здійснюються будівельні роботи, наявні об`єкти нерухомого майна, здійснено облаштування газопроводу, електромережі та водопостачання, при цьому, здійснено зняття та перенесення родючого шару ґрунту. Крім того, на поверхню ґрунту навезені шар піску та щебеню.
Внаслідок таких дій, невстановленими особами, завдано шкоду територіальній громаді на суму 101 202 грн. 70 коп., що підтверджується наданим 03.01.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області, Розрахунком розміру шкоди, заподіяної територіальній громаді внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу за адресою: територія Козинської ОТГ, кадастровий номер земельної ділянки: :07:011:0001.
Відомості, щодо будівництва, а також, зняття та перенесення родючого шару ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером: :07:011:0001 підтверджуються: розрахунком розміру шкоди, заподіяної територіальній громаді внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу за адресою: територія Козинської ОТГ за межами с. Пустоіванне кадастровий номер :07:011:0001, показами свідка головного спеціаліста Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області ОСОБА_6 , протоколом огляду від 20.11.2019, план-схемою земельної ділянки з кадастровим номером: :07:011:0001 на території Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, розрахунком розміру шкоди, заподіяної територіальній громаді внаслідок зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу за адресою: територія Козинської ОТГ, кадастровий номер земельної ділянки: :07:011:0001.
Разом з тим, згідно листа Відділу у Радивилівському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 27.01.2020 (вих. № 0-17-0.30-22/113-20) встановлено, що ТзОВ «Агрофірма Трипілля» через Центр надання адміністративних послуг Радивилівської міської ради надано у Відділ у Радивилівському районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області робочий проект із землеустрою, щодо зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту з земельної ділянки, що перебуває в оренді ТзОВ «Агрофірма-Трипілля» на території Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, яка перебуває в оренді ТзОВ «Агрофірма-Трипілля» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та заяви на надання висновків про погодження відповідно до статті 186-1 Земельного Кодексу України.
Наведені обставини свідчать про те, що службові особи ТзОВ «Агрофірма-Трипілля» намагаються приховати сліди своєї протиправної діяльності, а саме факт безгосподарського використання земель земельної ділянки з кадастровим номером: :07:011:0001.
20.11.2019 земельну ділянку, державної власності, з кадастровим номером: :07:011:0001 загальною площею 9,0 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває у комунальній власності Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області та яка перебуває у оренді ТзОВ «Агрофірма Трипілля» (), а також, усі об`єкти нерухомого майна, що розташовані на вказаній земельній ділянці, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Покликаючись на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, враховуючи сукупність наявних підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, встановленим ст.98 КПК України, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задоволити з підстав викладених у ньому.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого за безпідставністю, з підстав викладених в письмових запереченнях.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, всебічно дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали надані адвокатом, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000581 від 01.12.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 254 КК України.
20.11.2019 постановою слідчого земельну ділянку, державної власності, з кадастровим номером: :07:011:0001 загальною площею 9,0 га у вказаному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що метою забезпечення арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2020 №204963263 за критерієм пошуку «кадастровий номер :07:011:0001 на даній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомості.
Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2020 №204963396 у ТОВ «Агрофірма Трипілля» відсутні об`єкти нерухомого майна на території с. Пустоіванне.

Статтею 181 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
З статті 171 КПК України слідує, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати та документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Як слідує із протоколу огляду від 20.11.2020 слідчим не відображено наявність конкретних будівель на зазначеній земельній ділянці.
Як встановлено в ході судового розгляду, земельна ділянка загальною площею 9,0 га з вищевказаним кадастровим номером відноситься до земель державної власності.
Також твердження слідчого щодо відчуження даної земельної ділянки не заслуговую на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка з кадастровим номером: :07:011:0001 перебуває тільки у оренді ТзОВ «Агрофірма Трипілля», строком на 49 років, а власником є держава України в особі Радивиліської РДА Рівненської області.

Згідно ст. 317 ЦК України лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Як встановлено в судовому засіданні, на даний час немає достатніх підстав вважати, що майно, яке перебуває в оренді ТзОВ «Агрофірма Трипілля», зокрема земельна ділянка, державної власності, з кадастровим номером: :07:011:0001 загальною площею 9,0 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, передбаченого ст. 254 КК України, доказом від вчиненого злочину.
Відповідно до ст. 254 КК України - безгосподарське використання земель, це безгосподарське використання земель, якщо це спричинило тривале зниження або втрату їх родючності, виведення земель з сільськогосподарського обороту, змивання гумусного шару, порушення структури грунту.
Таким чином, яке відношення до даного злочину має земельна ділянка, яка відноситься до земель державної власності та майно розміщене на даній земельній ділянці слідчим не доведено.
Окрім того, суд при вирішення питання про арешт майна враховує, що на момент звернення до суду з клопотанням про арешт майна, цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування збитків, завданих злочином - не заявлений. Санкція статті 254 КК України не передбачає можливої конфіскації майна. Також в порушення вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчим у своєму клопотання не конкретизовано перелік майна, що належить арештувати, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання. В даному випадку суд приходить до переконання про непропорційність між кримінальним правопорушенням та накладенням арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 171,172, 173 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1