печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3324/20-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 28.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000595,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 28.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000595.

Мотивуючи означену скаргу особа, яка її подала вказує наступне, що в період з 01.09.2018 по 01.01.2019 службові особи правоохоронних та судових органів Одеської області, а саме Головного управління національної поліції, прокуратури області, Головного територіального управління юстиції та Господарського суду Одеської області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, в інтересах осіб які представляли Фермерське господарство «Кулевча» (), з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи третіх осіб, сприяли заволодінню майном Підприємства, чим спричинили йому тяжкі наслідки на загальну суму 10 800 000,00 грн.

При цьому вказує, що 13.09.2018 між Підприємством та Кулевча укладено Договір поставки № ОР-14820 рапсу 1-го класу, врожаю 2018 року на загальну суму 13 500 000 грн.

Відповідно до умов Договору поставки Кулевча прийняло на себе зобов`язання поставити ріпак в кількості 1 000 тон, а Підприємство зобов`язалося прийняти вказаний товар та сплатити його вартість в сумі 13 500 000 грн. Ріпак в кількості 1000 тон, знаходився на зберіганні ПрАТ «Кулевчанський Комбінат хлібопродуктів» () (далі - КХП).

На виконання умов вказаного Договору, 14.09.18 Кулевча здійснило поставку ріпаку у власність Підприємства. Поставка відбулась шляхом:

- надання Кулевчею на КХП заявки на переоформлення ріпаку у власність Підприємства, з анулюванням складської квитанції Кулевча на ріпак та видачі нової складської квитанції Підприємству,

- надання довіреності Кулевчі на отримання ріпаку зі зберігання з метою передачі у власність,

- підписання тристороннього акту приймання-передачі зерна (Кулевчею як постачальником, Підприємством як покупцем, КХП як зерновим складом).

14.09.2018 КХП виконало заявку Кулевча та переоформило ріпак в кількості 1 000 тон на Підприємство з видачою останньому складської квитанції на зерно №220 від 14.09.18.

При цьому, Кулевча надало Підприємству документи, які відповідно до п.11 Договору є умовою здійснення сплати 80% вартості товару - рахунок-фактуру №16/80 від 14.09.18 та видаткову накладну №ВН-16 від 14.09.18, якою визначено банківський рахунок Кулевча, на який Підприємству слід було перерахувати кошти, як оплату вартості поставленого товару.

17.09.2018 Підприємство здійснило оплату 80% вартості товару, а саме 10 800 000.00 грн. на банківський рахунок Кулевча, визначений в Договорі, рахунку-фактурі №16/80 від 14.09.18 та видатковій накладній №ВН-16 від 14.09.18, а саме р/р НОМЕР_1 в філії головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

В подальшому, 19.09.2019, тобто після часткової оплати 80% загальної вартості ріпаку, Підприємство отримало від Кулевча лист за вих. №4-9/18 від 19.09.18, в якому повідомлялося, що Кулевча не отримувало від Підприємства жодних грошових коштів за поставлений ріпак.

Крім цього, ОСОБА_5 19.09.2018, тобто в перший день нібито прострочення оплати ріпаку та одночасно з подачею Підприємству вказаного вище листа-претензії, звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про накладення арешту на ріпак в кількості 1 000 тон, що був поставлений 14.09.2018 у власність Підприємства, у зв`язку з нібито несплатою його вартості, з передачею ріпаку на зберігання ОСОБА_5 .

Надалі, 20.09.2018, тобто на наступний день після подання заяви, ухвалою Господарського суду Одеської області у справі №916/2019/18 накладено арешт на належний Підприємству ріпак кількістю 1 000 тон, який зберігався у КХП, а 21.09.2018 державний виконавець у супроводі представника Кулевча з`явився на КХП для арешту та опечатування ріпаку.

Окрім цього, продовжуючи свою протиправну діяльність спрямовану на заволодіння майном Підприємства, службові особи Кулевча ініціювали перед ГУ НП в Одеській області кримінальне провадження №0000360, в рамках якого 23.11.18, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від у справі №520/18449/18 наклали арешт на належний Підприємству ріпак в кількості 1000 т.

Заперечуючи приналежність йому банківського рахунку, відкритого у філії головному управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк», Кулевча ініціювало спір у справі №916/2087/18 про витребування ріпаку в кількості 1000 т з безпідставного володіння Підприємства та зобов`язання КХП вчинити дії. Рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 р. у вказаній справі №916/2087/19 оскаржено до апеляційного господарського суду та не набуло чинності.

Так, з метою активізації ходу досудового розслідування, представником потерпілого 24.12.2019 подано до Центрального апарату Державного бюро розслідувань клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 220 КПК України.

За результатами розгляду клопотання слідчим першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 28.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання.

У поданій скарзі особа, яка її подала просить скасувати оскаржувану постанову у зв`язку із невмотивованістю та зобов`язати прокурора провести допит у якості свідка ОСОБА_6 за участю представника потерпілого.

Адвокат ОСОБА_3 вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, такою, що суперечить положенням КПК України.

У судове засідання особа, яка звернулася із скаргою не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Правило щодо неможливості розгляду скарг за відсутності особи, що подала скаргу передбачає розгляд скарг за обов`язкової участі особи, разом з тим, до суду представник особи, що подала скаргу адвокат ОСОБА_7 подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує, просить задовольнити, слідчий суддя визнав за можливе перейти до розгляду скарги без участі особи, що подала скаргу в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Слідчий та/або прокурор у судове засідання не з`явився, причини неявки не відомі.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник прокуратури м. Києва, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.

В провадженні слідчого Центрального апарату Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження № 0000595 від 18.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Генеральною прокуратурою України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 в інтересах Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» звернувся до Державного бюро розслідувань із клопотанням від 24.12.2019 вх. № 27981-19.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 28.12.2019 відмовлено у задоволенні клопотання та проведенні допиту ОСОБА_6 .

Мотивуючи означену постанову слідчий вказує, що не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження № 0000595 від 18.03.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 28.12.2019, остання не містить викладу обставин або вмотивованих обґрунтувань, оскільки обмежується лише формальними обставинами, відсутності підстав, як вважає слідчий, у проведенні допиту.

Разом з тим, слідчий суддя не погоджується із доводами викладеними у постанові, оскільки, є слушними доводи адвоката ОСОБА_3 , про повторний допит ОСОБА_6 , який ініціював укладення договору поставки №ОР-14820 від 13.09.18 та надав співробітникам підприємства контактні дані «Ніни», що буде здійснювати супроводження укладення договору від імені ФГ «Кулевча». У клопотанні відзначено поверхневий характер первинного допиту ОСОБА_6 , який не дозволив з`ясувати всі обставини справи.

Вирішуючи дану скаргу, слідчим суддею в тому числі застосовується один із основоположних принципів засад кримінального провадження як то змагальність сторін, який зводиться до того, що на сторін покладається обов`язок довести ті обставини на які вони посилаються.

Отже, за таких обставин, оскільки постанова слідчого є необґрунтованою, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність скасування постанови та зобов`язання провести допит у якості свідка ОСОБА_6 за участю представника потерпілого, оскільки дані слідчі дії спрямовані на встановлення важливих обставин у кримінальному провадження, а відтак скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 306, 307, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» на постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 28.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000595 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Другого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 28.12.2019 про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження № 0000595.

Зобов`язати компетентну особу у кримінальному провадженні № 0000595 провести допит за участю представника потерпілого, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1