Дата документу 14.02.2020
Справа № 334/484/19
Провадження № 1-кс/334/377/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: Слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4

розглянувши матеріали скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізької області щодо не розгляду клопотання

В С Т А Н О В И В :

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність слідчого Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізької області щодо не розгляду клопотання, в якій зазначив, що 06.12.2018р. до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено дані за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення. Правова кваліфікація правопорушення визначена за ч.І ст.190 КК України. 18.11.2019 р. адвокат ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області із клопотанням в порядку ст.220 КПК України. Проте, станом на 10.02.2020р. жодних відомостей про розгляд цього клопотання слідчим не надано.

Така бездіяльність на думку заявника є порушенням ст.220 КПК України, адже розглянути клопотання слідчий має в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Також, заявник доводив суду, що невірне зазначення обставин вчинення кримінального правопорушення призводить не тільки до затягування розслідування, але й взагалі ставить під загрозу факт ефективного розслідування та вчасного виконання слідчих дій. У витягу йдеться про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном ОСОБА_5 . Проте, це абсолютно не відповідає дійсності та тим обставинам які повідомив сам ОСОБА_5 працівнику поліції. Іншими словами, слідство ведеться абсолютно у іншому напрямку. Потерпілий повідомив та надав документи, з яких можна встановити конкретних осіб. А бездіяльність слідчого полягає у недопиті потерпілого, що порушує його права визначені ст.56 КПК України.

На підставі викладеного, заявник просить суд, визнати бездіяльність слідчого Дніпровського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, по не розгляду клопотання №1 від 14.01.2019р. адвоката ОСОБА_4 : у к.п. №0004384 протиправною та зобов`язати слідчого Дніпровського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, розглянути клопотання від 01.10.2019 р. адвоката ОСОБА_4 у к.п. №0004384 та повідомити про його розгляд.

Слідчий Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізької області у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження у судове засідання не з`явився.

Прокурор у судовому засіданні підтримав думку слідчого, вважає, що скарга не обґрунтована та подана заявником безпідставно.

Дослідивши матеріали за скаргою ОСОБА_4 слідчий суддя прийшов до наступного.

Так, в провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП України знаходиться кримінальне провадження №0004384, внесене до ЕРДР 16.12.2018 року за заявою ОСОБА_5 .

Правова кваліфікація правопорушення визначена за ч.І ст.190 КК України. 10.02.2020 р. адвокат ОСОБА_4 звернувся до Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області із клопотанням №1 в порядку ст.220 КПК України. Просив надіслати постанову про визнання ОСОБА_5 потерпілою особою та допитати ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що до ЄРДР внесено невірні обставини кримінального правопорушення. Проте, станом на 24.01.2019р. жодних відомостей про розгляд цього адвокату або ОСОБА_5 не надано. Копію постанови про відмову у задоволенні клопотання від 05.02.2019 року, заявнику не вручена та не направлена. Повідомлення слідчого, що 06.02.2018 року ОСОБА_5 було допитано у якості потерпілого по даному кримінальному провадженню не оскаржується заявником, оскільки у його клопотанні від 14.01.2019 року, ОСОБА_5 просив провести з ним додатковий допит, оскільки у витягу з ЄРДР йдеться про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном ОСОБА_5 . Проте, це абсолютно не відповідає дійсності та тим обставинам які повідомив сам ОСОБА_5 . Потерпілий повідомив та надав документи, з яких можна встановити конкретних осіб, які скоїли кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 та ч.1 ст.304КПК України постанова про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржена заявником протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Проте, в ході судового розгляду було встановлено, що заявник навіть не отримував копії постанови про визнання його потерпілою особою, оскільки його заява була проігнорована слідчим.

З такою бездіяльністю слідчого погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч.5 ст. 55 КПК України).

Із змісту ст.110КПК України вбачається, що постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

В порушення вимогст.110 КПК Україниоскаржувана постанова слідчого жодного достатнього обґрунтування, яке надає право ухвалити законне та обґрунтоване процесуальне рішення не містить.

Всупереч вказаних вимог слідчий не навів наявні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 не є потерпілою особою.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, в необхідному обсязі провести і інші необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Відповідност.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зважаючи на викладене вище, скарга щодо скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу слідчого, що згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Таким чином, враховуючи, що у кримінальному провадженні №0004384 від 06.12.2018 року, за клопотанням адвоката від 14.01.2019 року не прийнято будь якого процесуального рішення, слід дійти висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55,303,306,307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізької області щодо не розгляду клопотання - задовольнити.

Зобов`язати слідчого Дніпровського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, розглянути клопотання від 01.10.2019р. адвоката ОСОБА_4 у к.п. №0004384 та повідомити про його розгляд з додержанням встановлених процесуальних строків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1