ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/539/20 Справа № 182/6265/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0002005 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 , -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту винесення вироку.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишено без змін, у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_7 по цьому провадженню з 25.06.2018 року до набуття вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 80 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 15 год. 50 хв. 25.06.2018 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання в кімнаті АДРЕСА_2 квартири АДРЕСА_3 , де в цей час у нього на ґрунті помсти виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство своєї сусідки по квартирі ОСОБА_11 .
Після чого ОСОБА_7 достовірно знаючи, що остання перебуває в приміщенні своєї кімнати, взяв у приміщенні кухні кухонний ніж, з яким направився до кімнати ОСОБА_11 .

Того ж дня, приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись в приміщенні кімнати № 1 квартири АДРЕСА_3 , кухонним ножем, який тримав у правій руці наніс 16 ударів в область живота, грудної клітини, верхніх кінцівок ОСОБА_11 , чим спричинив останній тілесні ушкодження, які стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Множинні колото-різані непроникаючі покарання і різані рани різних частин тіла, синець і поверхнева забита рана верхньої повіки лівого ока, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Після отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_11 вибігла на вулицю, з метою попросити допомоги, звідки була госпіталізована працівниками швидкої медичної допомоги до КЗ «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР», де померла під час оперативного втручання.

Згідно висновку експерта № 368 від 31.07.2018 року смерть потерпілої ОСОБА_11 наступила від множинних колото-різаних проникаючих поранень грудей і живота з ушкодженням серця, печінки, шлунку, яка супроводжувалася рясною внутрішньою кровотечою та ускладнилась розвитком масивної крововтрати, що слід вважати безпосередньою причинною смерті.

В апеляційних скаргах:
- захисник обвинуваченого просить вирок, в частині призначеного покарання, змінити через невідповідність покарання за своєю суворістю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у бік пом`якшення строку позбавлення волі. У задоволені позовних вимог «про відшкодування моральної шкоди» потерпілої ОСОБА_10 у розмірі 80 000 грн відмовити.

Вважає, що призначене вироком покарання не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно до ст. 414 КПК України повинно бути змінено. Судом безпідставно стягнуто на користь позивача 80 000 грн. у якості відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Вказує, що відповідно до встановлених вироком даних про особу підсудного ОСОБА_7 , останній раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуються задовільно. Працював через відсутність роботи неофіційно.

На думку захисника, суд не врахував таку пом`якшуючю провину обставину як активне сприяння розкриттю злочину. Суд призначив покарання, належно не зваживши, що ОСОБА_7 раніше не судимий.

Захисник вважає, що задовольнивши позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. суд порушив вимоги ч. 2 ст. 1168 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Але судом не встановлено, а позивачем не надано даних про те, що позивач є членом сім`ї потерпілої або проживала разом з нею однією сім`єю. Навпаки, у позовній заяві зазначено, що позивач мешкала в іншому місті, але їздили один до одного в гості, є двоюрідною сестрою потерпілої.

Вважає, що суд задовольнивши позовні вимоги навіть частково, вийшов за межі переліку осіб, які можуть бути визнані позивачами при відшкодуванні моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Тому, на думку апелянта, задоволення позовних вимог є таким, що не відповідає вимогам законодавства.

- прокурор просить даний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин викладених у вироку суду про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вважає, що вказаний вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку прокурора, суд під час прийняття рішення про призначення ОСОБА_7 покарання, належно не врахував, що обвинувачений вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до особливо тяжких злочинів.

Вважає, що судом при призначені покарання не враховано обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, саме те, що умисне вбивство ОСОБА_7 вчинив у стані алкогольного сп`яніння. На його думку, покази обвинуваченого, що в «момент скоєння злочину він перебував у стані афекту» не заслуговують на увагу та прямо вказують на спосіб уникнення від кримінальної відповідальності. Вважає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_7 не врахував характер насильницьких дій та не врахував великої кількості завданих тілесних ушкоджень (16 ударів), від яких потерпіла померла. Вказані дії ОСОБА_7 вказують на його жорстокість, а його покази надані суду вказують, що останній не розкаявся та не засуджує своїх дій. Про це, на його думку, свідчить відсутність у вироку суду такої пом`якшуючої обставин як щире каяття.

Також прокурор зазначає, що після вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 пішов з місця вчинення злочину, не викликав медичну допомогу та залишив потерпілу без будь-якої допомоги, що свідчить про усвідомлення вчиненого ним злочину та бажання настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11

- потерпіла просить вирок, в частині призначеного покарання та задоволення позовних вимог, скасувати, та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання, - визнання вини.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та внаслідок цього, на його думку, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також як наслідок, визначення розміру відшкодування спричиненої моральної шкоди.

На думку потерпілої, законним, справедливим і таким, що сприятиме його перевихованню та попередженню вчиненню ним нових злочинів, буде покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Зазначає, що у зв`язку із вчиненням даного кримінального правопорушення, їй була завдана моральна шкода, оскільки в її сім`ї сталося вбивство, моральні страждання, які полягали у душевних переживаннях. Внаслідок цього, у неї постійно підвищений тиск, постійний біль в області серця, порушились нормальні життєві зв`язки, які позначили негативні зміни у її житті, викликали негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій.

На думку апелянта, виваженим та справедливим слід визначити суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн., враховуючи ступінь вини ОСОБА_7 , характер вчиненого діяння, жорстокість дій та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя іншій людині.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, думку прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити в повному обсязі, апеляційну скаргу потерпілої підтримала частково, лише в частині задоволення цивільного позову, та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, та правильність юридичної кваліфікації скоєного обвинуваченим за ч. 1 ст. 115 КК України, ніким з учасників апеляційного розгляду не оскаржується, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цій частині не перевіряється.
Обговорюючи доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого, прокурора та потерпілої щодо обґрунтованості призначення покарання, колегія суддів зазначає про наступне.
Частиною другою ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Тобто, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та таке, яке б запобігало вчиненню нею інших злочинів.
У даному кримінальному провадженні, як вбачається з вироку, цих вимог закону не дотримано.
Як вбачається з вироку, суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, належним чином не врахував суспільну небезпечність вчиненого останнім злочину, який є особливо тяжким, стійкість умислу обвинуваченого, те що ОСОБА_7 вчинив вбивство перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, завдавши 16 ударів ножем, основна частина з яких була нанесена в живіт та грудну клітину, внаслідок чого потерпіла померла.
Тому доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, які не підлягають задоволенню.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався і вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Колегія суддів доходить висновку, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання у виді 12 років позбавлення волі, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості, не враховує зазначені вище обставини, та дані про його особу та не є необхідним і достатнім для виправлення останнього та запобігання вчиненню інших злочинів, про що правомірно йдеться у поданих прокурором та потерпілою апеляційних скаргах.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через його м`якість або через суворість.
Частиною 1 статті 421 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а даний вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання обвинуваченому, з постановленням нового вироку.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_10 про неправильне вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення моральної шкоди в сумі 200 000 грн. на її користь, колегія суддів вважає обґрунтованими, остільки потерпілій заподіяно моральну шкоду, адже вона перенесла значні душевні страждання, моральні переживання, що суттєво змінило звичний спосіб її життя та потребує додаткових зусиль для його влаштування. Втрата потерпілою близької людини має безтерміновий та невідновлюваний характер, викликає особливі глибокі та болісні страждання.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , у відповідності до статей 65-67 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, тимчасово не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Колегія суддів враховує також характер злочинних дій обвинуваченого, та зазначає, що ОСОБА_7 скоїв вбивство гр. ОСОБА_11 у стані алкогольного сп`яніння, при цьому наніс потерпілій ножем 16 ударів в область животу, грудної клітини, верхніх кінцівок.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує визнання вини, про що він підтвердив і в апеляційному суді.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, колегія суддів враховує вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
При призначенні покарання колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому, колегія суддів вважає за необхідне даний вирок скасувати внаслідок м`якості та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 14 років позбавлення волі.
На думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання, буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо задоволення цивільного позову потерпілої щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить із засад розумності, співмірності, враховує характер спричинених потерпілій моральних страждань, їх тривалість, глибину і вважає, що сума 200 000 грн. в повній мірі зможе компенсувати спричинену їй моральну шкоду.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
У зв`язку із наведеним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_10 , - задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - задовольнити.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 років.
Збільшити розмір суми моральної шкоди, що підлягає стягненню та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4