Справа №621/1295/20
Пр. №1-кс/621/433/20
Ухвала
Іменем України

21 травня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий ОСОБА_4 , у провадженні якої знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 18.05.2020, за ознаками злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, звернулась до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме:

- дві металеві труби довжиною 2.5 метри, діаметром 4.8 см кожна, без пошкоджень, бувших у використанні;

вилучених 20.05.2020 в ході проведення огляду місця події, який проводився за участю гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане у клопотанні майно слідчий просить віддати на зберігання власнику майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 18.05.2020 до ч/ч Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що в період часу з 01.03.2020 по 18.05.2020 невстановлена особа проникла до території його дачного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом розбиття віконного скла, викрала належне йому майно.

Слідчим СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області відповідно до вимог ч. ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК України, було внесено відомості до ЄРДР за № 0000425 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

20.05.2020, в ході огляду місця події, який проводився за участю гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , останній добровільно видав:

дві металеві труби довжиною 2.5 метри, діаметром 4.8 см кожна, без пошкоджень, бувших у використанні.

Приймаючи до уваги, що тимчасово вилучене майно під час проведення огляду місця події 20.05.2020 може бути використаним як доказ у кримінальному провадження, може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить задовольнити клопотання.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання та просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, передавши його на відповідальне зберігання потерпілому до вирішення питання по суті.

Слідчий ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Просила клопотання розглянути у її відсутність.

Власник майна ОСОБА_7 на розгляд клопотання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Клопотань про застосування технічних засобів фіксування судового процесу від прокурора не надходило, тому судове засідання проведено без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів у відповідності до частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

На підтвердження клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000425 від 18.05.2020 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України; рапорту Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 18.05.2020 щодо надходження повідомлення від ОСОБА_6 про вчинення крадіжки належного йому майна; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.05.2020; протоколу допиту потерпілого від 19.05.2020; протоколу огляду місця події від 20.05.2020; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.05.2020; протоколу допиту свідка від 20.05.2020.

Згідно з пункту 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 5 статті 132 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог пункту 1, 4 частини 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом частини 3 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до частини 11 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (частина 1 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).

Метою накладання арешту на зазначене в клопотанні майно - є збереженням речових доказів, а саме запобігання їх приховування, знищення, перетворення, відчуження.

Підставою для арешту майна є те, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно є об`єктом кримінального правопорушення та речовим доказом, що зберіг на собі сліди злочину та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що майно на яке необхідно накласти арешт належить передати його власнику ОСОБА_8 і до вирішення питання по суті, заборонити останньому та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, відчуження та передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись статтями 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події 20.05.2020 за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Чемужівка, вул. Сонячна, поблизу буд. 13 за участю гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- дві металеві труби довжиною 2.5 метри, діаметром 4.8 см кожна, без пошкоджень, бувших у використанні;

Зазначене в ухвалі майно передати під зберігальну розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши останньому та іншим особам до вирішення питання по суті вчиняти будь-які дії, спрямовані на приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, відчуження та передачі, арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 .

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1