Справа № 314/4624/19
Провадження № 1-в/314/88/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.06.2020 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за заявою засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22.12.2017 року , відповідно до якого його засуджено ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.03.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.03.2020 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 17.07.2018 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 10.03.2015 року, кінець строку: 02.11.2022 року,

про умовно-дострокове звільнення
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

представника колонії ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3 ,
встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши надані йому матеріали, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що засудженийОСОБА_3 з 16.08.2018 року відбуває покарання Державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».

Згідно характеристики, яка міститься в матеріалах справи засудженийОСОБА_3 характеризується наступним чином, за весь період відбування покарання заохочень взагалі не має хоча при цьому, мав стягнення за порушення режиму відбування покарання, на виробництві установи не працевлаштований, згідно ст. 118 КВК України до робіт з благоустрою колонії, а також поліпшення житлово-комунальних умов засуджених не залучався.
Крім того, в характеристиці на засудженого зазначено, що засуджений ОСОБА_3 не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, за вироком суду має позом на суму 28321,60 грн.

До того ж суд враховує, що 15.04.2020 року комісією установи ОСОБА_3 відмовлено в застосуванні пільги про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не став на шлях виправлення, про що зазначено в характеристиці на засудженого.
У відповідності зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд враховує, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушень режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, яка в свою чергу є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Поведінка ОСОБА_3 , за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_3 у зв`язку з чим, у задоволені клопотання про його умовно-дострокове звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі необхідно відмовити, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 1 ст. 537,ст. ст. 539, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви засудженого Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№ 20)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про умовно-дострокове звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя : ОСОБА_1

26.06.2020