Справа 688/1239/19
№ 1-кп/688/11/20
Вирок
Іменем України

06 лютого 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хабаровськ Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:
30 березня 2018 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння №15 по провулку Сергія Оврашка, в місті Шепетівці Хмельницької області під час суперечки, що виникла на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку, умисно, в присутності ОСОБА_10 , наніс їй один удар кулаком правої руки у ділянку грудної клітки, внаслідок чого остання впала спиною на бетонне покриття та вдарилась потилицею до нього. Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, ОСОБА_7 послідовно наніс ОСОБА_5 , яка лежала на бетонному покритті, один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва, один удар кулаком лівої руки в ділянку шиї справа та один удар правою ногою в ділянку лівого передпліччя, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струсу головного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та двох синців на задній поверхні лівого передпліччя, синця на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений своєї вини у вчинені інкримінованого йому злочину не визнав. Виклав суду власну версію подій. Підтвердив, що з потерпілою перебуває у неприязних відносинах, остання навмисне захаращує прохід на вулиці біля її будинковолодіння. Вранці 30 березня 2018 року по дорозі на ринок, відсунув камінь, що лежав на дорозі та заважав вільному проходу, в сторону до огорожі будинку потерпілої. Повертаючись додому, помітив, що камінь знову знаходився на проході. Заперечив, що затіяв з ОСОБА_5 сварку, оскільки внаслідок перенесеної операції на горлі, не міг розмовляти. Навпаки, ОСОБА_5 напала на нього, викрутила йому палець, внаслідок чого вивихнула його. Він пішов додому, а ОСОБА_5 , маючи намір йому помститися, вискочила з вікна власного будинку, навмисне впала на дорогу, після чого піднялась, підійшла до його будинку та показала його дружині пошкоджену руку і синяки, нібито він її побив. Потім повернулась до того ж вікна, та, підтягнувшись на руках, влізла назад до будинку. Свідком вказаних подій був неповнолітній сусід, він спостерігав даний факт з вікна власного будинку. Зазначив, що внучка, донька та зять потерпілої не могли бути очевидцями події, оскільки у вказаний час вони перебували на навчанні та на роботі, відповідно. Заперечив можливість падіння потерпілої на бетонне покриття за викладених у обвинуваченні обставин, оскільки дана доріжка була вимощена на подвір`ї потерпілої значно пізніше восени, а події відбувалися у березні. Зазначив, що був в той день у лікарні, бачив там ОСОБА_5 , вона пересувалася самостійно, не мала ознак хворобливого стану. Вказуючи на те, що не завдавав тілесних ушкоджень потерпілій, просив його виправдати, цивільний позов не визнав, заперечуючи подію злочину.

Незважаючи на невизнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні злочину, за встановлених судом обставин, об`єктивно підтверджується, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 30 березня 2018 року разом з онукою ОСОБА_10 прибирали на подвір`ї. Побачила ОСОБА_7 , який тягнув «брилу», в зв`язку з чим зробила йому зауваження. У відповідь він вдарив її рукою в груди, від чого вона впала на бетонне покриття та вдарилася головою, він наніс їй один удар рукою в щелепу, а іншою рукою в іншу сторону обличчя. Щоб уникнути ударів закрилась руками, а він вдарив її ногою в ключицю. Конфлікт розпочався близько 13 години, поблизу хвіртки, вона перебувала в проході хвіртки, а обвинувачений знаходився на дорозі. Припускає, що, захищаючись, могла схопити обвинуваченого за палець. В конфлікт втрутилась онучка і забрала її до будинку, потім прибігли донька і зять, які в цей час були вдома, і викликали швидку допомогу. Карета швидкої допомоги приїздила двічі, першого разу їй нормалізували артеріальний тиск, а вдруге - госпіталізували до лікарні, бо у неї сильно боліла голова й піднявся тиск. В лікарні їй обстежували голову, проводили МРТ, призначили лікування. Спочатку перебувала на лікуванні у кардіологічному відділенні, а потім лікувалась в травматологічному відділенні. Повідомляла лікарям швидкої та кардіологу, що її побили. Експерту повідомила, що болить голова, оскільки вдарилась до бетонного покриття. Спростувала показання обвинуваченого, зазначивши, що у її віці не можливо потрапити у будинок через вікно, без допомоги стільця, оскільки вікна розташовані надто високо. Ствердила, що раніше між ними були конфлікти через земельну ділянку. Заперечила можливість примирення з обвинуваченим, просила призначити йому покарання згідно закону. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримала. Зазначила, що внаслідок отриманих побоїв перенесла фізичний біль та страждання, тривалий час змушена була лікуватись, крім того, їй було соромно, що її побив сусід, оскільки ніколи не була побитою.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є студенткою, однак захворіла, тому залишилася вдома в м.Шепетівці. 30.03.2018 року була у бабусі ОСОБА_5 , близько обіду почула на вулиці сварку, виглянула і побачила, що сварилися бабуся з сусідом. Бабуся знаходилася на подвір`ї біля хвіртки, а ОСОБА_7 - на вулиці біля хвіртки. Під час сварки він вдарив бабусю правою рукою в грудну клітку, від удару вона впала на бетонне покриття, а обвинувачений продовжував її бити,- наніс удар в область шиї та правою ногою в ліву руку. Бабуся прикривалась, та, захищаючись вдарила його правою рукою. Зазначила, що не підходила близько до них, бо боялась ОСОБА_7 , а почала кричати, щоб він припинив бити бабусю. Коли ОСОБА_7 відійшов, забрала бабусю до будинку, мати викликала швидку допомогу, бо у бабусі був високий тиск. Пізніше знову викликали швидку, яка госпіталізувала бабусю до лікарні в кардіологічне відділення, бо був ризик інсульту.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є донькою потерпілої ОСОБА_5 та проживає поруч, через дорогу від неї. 30.03.2018 року з 12 год. до 13 год. була вдома разом з чоловіком, а донька ОСОБА_12 допомагала бабусі прибирати подвір`я. Почувши крик, оскільки було відкрите вікно, виглянула у вікно з другого поверху і побачила, як ОСОБА_7 , зігнувшись над матір`ю наносив їй удари руками в обличчя та ногою. Мама, обороняючись, вдарила його рукою в обличчя. В цей час її донька була за кутом будинку, просила ОСОБА_7 , щоб той зупинився. Коли спустилась до матері, то ОСОБА_7 вже втік, вона викликала швидку допомогу. Її чоловік ОСОБА_13 теж був в цей час вдома, бо працює позмінно. Разом з нею бачив події, оскільки прибіг на її крик. Маму госпіталізували у лікарню, вона її супроводжувала. Зазначила, що у приймальному відділенні маму оглянув травматолог, спочатку вона лікувалася в кардіології, бо був високий тиск. Зазначила, що бетонне покриття на подвір`ї у матері прокладено давно. Підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що бачила його разом з його донькою на території лікарні після того, як матір госпіталізували у лікарню. Вказала, що працює прибиральницею в навчально-виробничому комплексі, в той день почувала себе погано, тому в обідній час пішла додому.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що є чоловіком доньки потерпілої ОСОБА_5 30.03.2018 року близько 13 год. на крик дружини підійшов до вікна, побачив ОСОБА_5 , котра лежала на бетонній доріжці, над нею схилився ОСОБА_7 , та наносив їй хаотично удари, а їх донька ОСОБА_14 бігла до бабусі з іншої сторони будинку. Вказав, що працює позмінно, в той день був вдома.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що 22.03.2019 року була понятою під час проведення слідчого експерименту із свідком, яка в кабінеті слідчого розповіла про обставини конфлікту. В подальшому учасники експерименту пройшли на місце події, вона відправилась в будинок ОСОБА_11 , який знаходиться навпроти будинку ОСОБА_5 . Вийшла на другий поверх будинку та спостерігала з вікна, чи видно обставини події, які відбуваються на подвір`ї ОСОБА_5 . При цьому було видно всі події та рухи, які виконував статист. Зазначила, що на свідка під час слідчого експерименту тиск не здійснювався, ніх-то не вказував їй які давати показання.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 22.03.2019 року була понятою під час проведення слідчого експерименту, який розпочався у кабінеті слідчого, в подальшому пішли до потерпілої, потім до її доньки. З вікна другого поверху будинку доньки потерпілої було добре видно місце події.

Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_17 та психолога ОСОБА_18 , малолітній свідок ОСОБА_19 суду показав, що бачив події, які відбувались 30.03.2018 року після 11 год. Зазначив, що перед обідом почув крик та виглянув у вікно. Побачив, що ОСОБА_5 наближалась до ОСОБА_7 , «царапала» його, і щось кричала, а він захищав своє обличчя. На подвір`ї ОСОБА_5 не було нікого, вони знаходились на вулиці неподалік будинку ОСОБА_7 . Обличчя ОСОБА_5 було добре видно, а ОСОБА_7 бачив лише з боку. Зазначив, що ОСОБА_7 не бив ОСОБА_5 , лише відхилявся назад, не чув їх розмову. Спостерігав події через вікно, з якого добре видно хвіртку ОСОБА_5 та вулицю. Події відбувалися близько 12.30 год., повідомив бабусі, що сусіди сваряться. Не бачив, що відбувалося в 13 год., оскільки більше у вікно не дивився, йому було не цікаво. Пізніше бачив, як приїздила швидка допомога та син потерпілої.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що працює фельдшером станції швидкої медичної допомоги та медицини катастроф. 30.03.2018 року близько 15 год. поступив виклик з провулку АДРЕСА_2 . Потерпіла скаржилась на головний біль, головокружіння, слабкість. Їй була надана допомога, однак від госпіталізації відмовилась. Близько 18 год. надійшов повторний виклик через погіршення стану здоров`я. Він особисто супроводжував потерпілу у лікарню, у неї був високий тиск. Пояснив, що виставив діагноз: «ситуаційний стрес», оскільки внаслідок конфлікту потерпіла перенервувала. Потерпіла пояснила, що був конфлікт із сусідом, видимих пошкоджень не було, подробиць не пам`ятає.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 31 березня 2018 року та фото-таблиць до нього, місцем заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я - є територія домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , саме те, на яке вказала потерпіла ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 . Під час огляду місця події встановлено та зафіксовано на фото-таблицях №№2-7, що стежка від хвіртки до вхідних дверей будинку, вкрита бетонним покриттям. Крім того, оглядом встановлено та зафіксовано на фото-таблицях №8,8, що на провулку С.Оврашка напроти будинку потерпілої, розташований двоповерховий будинок, що належить ОСОБА_21 фото-таблиць вбачається, що вікна другого поверху вказаного будинку виходять на АДРЕСА_1 , де розміщена хвіртка, що веде до будинку потерпілої. Вказаним протоколом спростовуються показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності станом на час події - 30 березня 2018 року на подвір`ї потерпілої бетонного покриття та його облаштування восени 2018 року. А також підтверджуються показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 щодо можливості спостерігати події, які відбувалися біля хвіртки будинковолодіння потерпілої з вікна другого поверху їх помешкання.

З0 березня 2018 року ОСОБА_5 подала заяву до Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 30.03.2018 р. близько 13 години в АДРЕСА_2 спричинив їй тілесні ушкодження, що підтверджується її заявою та протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2018 року.

Згідно висновку експерта №148 від 16 квітня 2018 року у ОСОБА_5 виявлені такі тілесні ушкодження:

синець в ділянці кута нижньої щелепи зліва, струс головного мозку, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

два синці на задній поверхні лівого передпліччя, синець на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, які виникли від дії тупих твердих предметів, могли виникнути в строк та при обставинах, вказаних обстежуваною, за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

В судовому засіданні, при роз`ясненні власного висновку, експерт ОСОБА_22 зазначив, що при обстеженні потерпілої ОСОБА_5 , остання скаржилась на нудоту, головокружіння. У зв`язку з наявністю у неї тілесного ушкодження в ділянці голови та враховуючи її скарги, направив ОСОБА_5 на консультацію до невролога, оскільки запідозрив струс головного мозку. В подальшому консиліум лікарів встановив діагноз «струс головного мозку». КТ та МРТ - це вид діагностики, який визначає грубі порушення головного мозку, а струс головного мозку це функціональний діагноз, який виставляється лікарем на підставі неврологічної симптоматики, тому дані комп`ютерної томографії при складанні висновку не приймалися ним до уваги, оскільки не діагностують струсу головного мозку. Зазначив, що гіпертонічна хвороба потерпілої, не є травмою, не пов`язана з травмою, а тому не приймалась до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки така хвороба та сама тривалість перебування потерпілої на лікуванні, не впливає на тяжкість тілесних ушкоджень та на струс головного мозку. Тяжкість тілесних ушкоджень визначається за їх характером, а не тривалістю лікування. Зазначив, що струс головного мозку є тілесним ушкодженням, що викликає короткочасний розлад здоров`я, не залежно від тривалості лікування. Зазначив, що синяки проявляються не відразу, можуть проявитися через тиждень, через добу, через декілька годин. Також відмітив, що до його огляду ОСОБА_5 лікар-невролог не оглядав, у зв`язку з чим діагноз встановлено пізніше. Зазначив, що ОСОБА_5 під час огляду розповідала, що її побив сусід. Експерт підтримав власний висновок, вказав, що він ґрунтується на даних медичної документації та пояснень обстежуваної, і відповідає вимогам правил проведення судово-медичних експертиз.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22 березня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_5 та фото-таблицями до нього зафіксовано показання потерпілої щодо механізму спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 30.03.2018 року: одного удару кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, від якого остання впала спиною на бетонне покриття та нанесення їй послідовно одного удару кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва, одного удару кулаком лівої руки в ділянку шиї справа та одного удару правою ногою по лівій кисті, якою потерпіла прикривала обличчя. Під час експерименту потерпіла вказала місце на подвір`ї, де відбувався конфлікт, власне місце знаходження та розташування ОСОБА_7 по відношенні до неї, місце знаходження її внучки свідка ОСОБА_10 під час події.

Протоколом проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 від 03.07.2018 року та фото-таблицями до нього встановлено, що свідок послідовно та детально розповіла про обставини конфлікту, що виник 30.03.2018 року між її бабусею та ОСОБА_7 , показала місце поблизу хвіртки, через яку здійснюється вхід в подвір`я домоволодіння її бабусі ОСОБА_5 , де перебувала остання під час спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , вказала місце поблизу цієї ж хвіртки зі сторони дороги, де знаходився ОСОБА_7 , коли між ними виник конфлікт, а також показала, як ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, від якого остання впала спиною на бетонне покриття та вдарилася потилицею до нього, після чого наніс їй послідовно один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої щелепи зліва, один удар кулаком лівої руки в ділянку шиї справа, та один удар правою ногою в ділянку лівого передпліччя. Також показала власне місцезнаходження під час конфлікту - поблизу вхідних дверей до будинку.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 22.03.2019 року та переглянутим у суді відеозаписом слідчого експерименту встановлено, що 30.03.2018 року, з 12 до 13 год. свідок знаходилась у кімнаті на другому поверсі власного будинку, що знаходиться навпроти будинковолодіння потерпілої ОСОБА_5 . Почувши крики, виглянула у вікно та спостерігала, як ОСОБА_7 схилився над її матір`ю ОСОБА_5 , котра лежала на бетонному покритті, й наносив останній удари руками та ногою.

Дані, здобуті під час слідчих експериментів узгоджуються між собою, з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , даними ними в судовому засіданні, висновком СМЕ №148 від 16 квітня 2018 року щодо обставин конфлікту, який виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та механізму заподіяння потерпілій ОСОБА_23 тілесних ушкоджень.

З наданих адміністрацією Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф копій карт виїзду екстреної (швидкої) медичної допомоги від 30 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_5 слідує, що 30 березня 2018 року о 15 год. 10 хв. швидка медична допомога прибула на виклик до ОСОБА_5 , яка скаржилась на головний біль, головокружіння, загальну слабкість. Зазначила, що її стан погіршився годину тому, після того як перехвилювалась через сварку з сусідом. Того ж дня о 18 год. 53 хв. знову надійшов виклик до Хмельницького обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, о 18 год. 59 хв. швидка допомога прибула до ОСОБА_5 , яка скаржилась на пульсуючу головну біль. О 19 год. 10 хв. її було госпіталізовано до Шепетівської ЦРЛ з попереднім діагнозом: ситуаційний стрес, гіпертонічна хвороба.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого №3098 ОСОБА_5 госпіталізована до Шепетівської ЦРЛ 30 березня 2018 року о 19 год. 10 хв. з діагнозом: ситуаційний стрес, гіпертонічна хвороба. 04 квітня 2018 року переведена у травматологічне відділення з діагнозом: струс головного мозку. Забій грудної клітки, лівого передпліччя, нижньої щелепи зліва, підшкірні гематоми. Виписана 10 квітня 2018 року.

Вказана інформація щодо встановлення попереднього діагнозу «ситуаційний стрес», а також показання свідка ОСОБА_20 щодо попереднього діагнозу, не спростовують висновку СМЕ про отримання ОСОБА_5 струсу головного мозку, внаслідок заподіяних їй 30.03.2018 року ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, оскільки як слідує з пояснень експерта ОСОБА_22 в судовому засіданні, даних медичної картки ОСОБА_5 , діагноз «струс головного мозку» був встановлений консиліумом лікарів, а свідок ОСОБА_20 підтвердив, що остання скаржилась на побиття сусідом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд не приймає до уваги показання малолітнього свідка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитаного за клопотанням сторони захисту, оскільки такі є неналежним доказом, - стосуються події, яка мала місце на вулиці поблизу будинку ОСОБА_7 близько 12.30 год. 30.03.2018 року та не стосуються обставин події, яка мала місце близько 13.00 год., 30.03.2018 поблизу домоволодіння ОСОБА_5 .

Суд не приймає твердження сторони захисту про те, що при відкритті матеріалів справи не приєднано до матеріалів справи копію постанови Хмельницького апеляційного суду в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_23 про захист честі й гідності на спростування причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції остання вказувала, що не пам`ятає куди ОСОБА_7 наносив їй удари. Так рішення суду в цивільній справі не має преюдиційного значення при встановленні обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу.

Суд також не приймає до уваги твердження сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 не могли бути очевидцями події 30 березня 2018 року, оскільки останні повинні були знаходитися на навчанні в м.Острозі, та на роботі, відповідно. В судовому засіданні свідки пояснили, що 30 березня 2018 року близько 13 години були очевидцями події, оскільки: ОСОБА_10 у зв`язку з хворобою не поїхала на навчання та залишилась в м.Шепетівці, ОСОБА_11 , відчувши погіршення самопочуття, пішла з роботи додому; ОСОБА_13 , працюючи позмінно, мав вихідний. Витребувані судом, за клопотанням сторони захисту, дані про режим роботи ОСОБА_11 та ОСОБА_13 не є доказом неможливості вказаних осіб фізично перебувати за місцем проживання 30 березня 2018 року о 13 год.

Дані, здобуті під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів, наданих стороною обвинувачення узгоджуються між собою та з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 .

Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію злочину та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено, та допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.

Враховуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені дослідженими у процесі судового розгляду доказами, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена у судовому засіданні і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить із загальних засад призначення покарання відповідно до ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного, його характеристику, сімейний стан.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
ОСОБА_7 вчинив злочин невеликої тяжкості, пенсіонер, має інвалідність 2 групи, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хворіє онкологічним захворюванням, за місцем проживання характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, веде нормальний спосіб життя, раніше не судимий, відповідно до висновку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить небезпеку для суспільства. А тому обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу, що буде достатнім покаранням за скоєний злочин та попередженням вчинення ним нових злочинів.

На переконання суду, покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов, про відшкодування ОСОБА_7 2856,96 грн. матеріальної шкоди та 50000 гривень моральної шкоди, завданої злочином.
Обвинувачений ОСОБА_7 цивільний позов не визнав, заперечуючи подію кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

За змістом частини першої ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).
Вирішуючи питання цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, суд виходить з обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілою - цивільним позивачем ОСОБА_5 в частині відновлення її здоров`я, відповідно до рекомендацій лікаря.
Так, потерпілій призначено стаціонарне лікування з 30.03.2018 року по 04.04.2018 року в кардіологічному відділенні та з 04.04.2018 року по 10.04.2018 року - в травматологічному відділенні, а також ліки, які вона придбала за власний рахунок. Розмір понесених нею витрат підтверджується довідкою Шепетівської ЦРЛ від 05 квітня 2019 року №20/596 про перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на стаціонарному лікуванні у зазначені періоди, про встановлені їй діагнози, та про списки ліків, затрачених на лікування; відповідними фіскальними чеками про придбання ліків, згідно списків на загальну суму 2181,96 грн. та актом надання медико-діагностичних послуг на суму 675 грн., фіскальним чеком про сплату таких послуг в сумі 675 грн.

За таких обставин цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зі змісту статті 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
При визначенні розміру моральної шкоди суд керується також вимогами п.п. 9,17.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. і враховує характер та обсяг фізичних та душевних страждань, які зазнала потерпіла у зв`язку із вчиненням щодо неї злочинних дій.
В судовому засіданні доведено відповідним висновком судово-медичної експертизи факт завдання потерпілій легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я.

На думку суду, з урахуванням вини обвинуваченого, наслідків, що настали, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої внаслідок перенесеної травми, її віку, характеру діяння обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування слід визначити в сумі 10000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 127, 128, 368, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2856 грн. 96 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речовий доказ: диск DVD-R із відеозаписом слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 - зберігати при матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: підпис

Довідка. Вирок не набрав законної сили.

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя

Шепетівського міськрайонного суду

Хмельницької області ОСОБА_1