Номер провадження: 11-сс/813/681/20
Номер справи місцевого суду: 947/8994/20 1-кс/947/4602/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2020 року в кримінальному провадженні №0000457від 18.04.2020року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000457від 18.04.2020року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, у нічний час з 22:00 годин по 06:00 годину наступної доби, строком до 18.06.2020року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого директором ТОВ «Міжнародний морський торгівельний центр», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУНП в Одеській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000457від 18.04.2020року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

17.04.2020 року у невстановлений слідством час, водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1,06% етилового спирту в крові), достеменно знаючи, що керування транспортними засобами під впливом алкоголю заборонено, приступив до керування автомобіля марки «BMW328I», державний номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння чи перебуваючи під впливом наркотичних або токсичних речовин».
У подальшому, в зазначений день, приблизно о 23.45 годині, водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, керував автомобілем «BMW328I», н/з НОМЕР_1 , та здійснював рух у темний час доби по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Успенська в Приморському районі м. Одеса, з боку вулиці Пушкінська у напрямку вулиці Рішельєвська, на прямій рівній освітленій вуличним ліхтарним освітленням ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина мас по дві смуги руху у протилежних напрямках, що позначені дорожньою горизонтальною розміткою 1.3. (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху) і 1.5. (переривчаста лінія, яка позначає межі смуг руху, за наявності двох і більше смуг, призначених для руху в одному напрямку).
Під час руху водій ОСОБА_8 у порушення пунктів: 1.5.; 2.3. б); 12.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; вкрай уважним не був, не переконався, що своїми діями не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
Проїжджаючи напроти будинку № 67-69 по вулиці Успенська водій ОСОБА_8 не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на припаркований автомобіль «FIAT», н/з НОМЕР_2 , після чого виїхав за межі проїзної частини на лівий за ходом руху бордюр і тротуар, де допустив наїзд на придорожні дерева і припаркований автомобіль «CHEVROLET CRUZE», н/з НОМЕР_3 .
В результаті ДТП пасажир автомобіля «BMW328I», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Отже, водій автомобіля «BMW328I», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.1. «Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.
За даним фактом 18.04.2020 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
18.04.2020 року ОСОБА_8 затримано, в порядку ст.208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
18.04.2020 року старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000457від 18.04.2020року та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, у нічний час з 22:00 годин по 06:00 годину наступної доби, строком до 18.06.2020року, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилається на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту не здатний в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та надасть підозрюваному можливість негативно впливати на хід досудового розслідування, у зв`язку з чим, такий запобіжний захід не є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційній суд приходить до висновку про таке.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин. Окрім цього, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі чітко вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 на теперішній час свою вину у можливому вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнає, в подальшому має намір співпрацювати зі слідством, що свідчить про характер його процесуальної поведінки в рамках кримінального провадження, а також останній раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, на утриманні має вагітну дружину, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.
Метою застосованого оскаржуваною ухвалою запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив попередження переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду.

Доводи прокурора про те, що сама тяжкість обвинувачення, яке висунуте підозрюваному є підставою для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку апеляційного суду, є недостатньою та належним чином не обґрунтованою.

Крім того, у судовому засіданні апеляційного суду, прокурор погодився з тим, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відносно підозрюваного ОСОБА_8 , на теперішній час відсутні, оскільки свідки та потерпілі допитані, експертизи в даному кримінальному провадженні, майже завершені, а у слідчого та прокурора відсутні відомості про недотримання підозрюваним умов домашнього арешту та покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечує належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За встановлених апеляційним судом обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2020 року, щодо обрання запобіжного підозрюваному ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000457від 18.04.2020 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4