Справа № 571/1892/19
Номер провадження 1-кп/555/80/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2020 рокум.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Березнівського районного суду Рівненської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000372 від 10 липня 2019 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із загальною середньою освітою, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні не має, державних нагород та пільг не має, раніше не судимого, не депутата, непрацюючого, військовозобов`язаного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
- розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,-

в с т а н о в и в:
09 липня 2019 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання в приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому він проживає разом зі своєю сім`єю, затіяв словесну суперечку зі своєю дружиною ОСОБА_6 , яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_3 з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 . В результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: забою перенісся з параорбітальними гематомами обох очей, струс головного мозку, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я
Отже своїми умисними діями, які виразилися у нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні по пред`явленому обвинуваченню винним себе визнав та беззастережно, підтвердив суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини справи як час, місце та спосіб вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.
Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині органами досудового слідства за ч.2 ст.125 КК України визнав. Не заперечував тих обставин, які встановлені цим вироком та визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України повністю показав, що він в липні 2019 року знаходячись за місцем свого проживання відбулася словесна суперечка зі його дружиною, яка переросла в бійку, в ході якої він завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 , в наслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, зібраних досудовим слідством доказів по вказаному злочину не заперечує, просить врахувати, що він визнає свою вину у нанесені ним тілесних ушкоджень потерпілій.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Як слідує з показань потерпілої, що 09 липня 2019 року її чоловік ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, в приміщенні житлового будинку, затіяв словесну суперечку із нею, яка переросла в бійку, в ході якої завдав один удар кулаком правої руки в область її обличчя. В результаті чого вона отримала тілесні ушкодження. Претензій матеріального чи морального характеру у неї до обвинуваченого не має. В призначенні покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду. Обвинувачений в неї вибачення не просив, систематично вчиняє насильство сім`ї, конфлікти,сімейні дебоші.
Суд не знаходить підстав для сумніву в показаннях потерпілої, які були послідовні як в ході досудового розслідування, так і в суді.
Суд також враховує, що потерпіла давала свої покази під присягою та будучи попередженою про відповідальність за дачу неправдивих свідчень.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів у більшому об"ємі є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю його дії за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, кваліфіковано правильно.
Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_9 .
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд в дотриманні вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Враховуючи особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, судом не встановлені.
Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити « особистий тягар для особи».
Враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про призначення ОСОБА_3 іншого більш мякого покарання ніж громадські роботи, буде суперечити принципу справедливості покарання і не відповідатиме його меті виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш мякого, ніж передбачено законом.
При призначення покарання суд приймає до уваги також позицію потерпілої, яка зазначила, що обвинувачений вибачення не просив, систематично вчиняє насильство сім`ї, конфлікти, вважає, що громадські роботи є саме той вид покарання, які здатний виправити засудженого та запобігти вчинення ним інших злочинів.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, у виді громадських робіт, оскільки саме виконання громадських робіт (виконання суспільно-корисних робіт, безоплатно у вільний від роботи (навчання) час та без урахування побажань засудженого) на благо суспільства, зможуть змусити обвинуваченого усвідомити необхідність правомірної поведінки.
Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість злочину та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе шляхом призначення покарання у виді громадських робіт.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженої, попередження нових злочинів.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст.368-371,374,376,392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду ухвалено в нарадчій кімнаті в одному примірнику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1