ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1642/20 Справа № 202/6785/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001111 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інгулка, Баштанського району, Миколаївської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 11 липня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 11 липня 2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 17 940 гривень в рахунок відшкодування спричиненої майнової шкоди та 70 000 гривень в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні наступного.
Приблизно о 14 годині 00 хвилин 11 липня 2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 знаходився на території пляжу, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 3А, де зайшов до кафе, що розташоване на території вказаного пляжу. У цей час у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на вчинення хуліганських дій. ОСОБА_7 , діючи з мотивів явної неповаги до установлених норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок в громадському місці, в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей, почав разом із ОСОБА_8 голосно висловлюватися відносно працівниці кафе, а саме до ОСОБА_13 нецензурною лайкою, що завадило спокійному відпочинку інших людей та роботі кафе, на що з боку чоловіка похилого віку, якого не встановлено, було зроблено зауваження останнім.
Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, діючи умисно, групою осіб, з хуліганських мотивів, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, ігноруючи існуючими в суспільстві елементарними правилами поведінки, з особливою зухвалістю, яка виразилася у прагненні самоутвердитися за рахунок інших осіб, підійшли до раніше незнайомого чоловіка похилого віку, якого не встановлено, стали голосно виловлюватися нецензурною лайкою та почергово штовхати останнього.
В цей момент, ОСОБА_14 , який відпочивав разом з ОСОБА_12 , бажаючи виконати свій громадський обов`язок з охорони громадського порядку та припинити хуліганські дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встав зі столу кафе та зробив зауваження останнім. Однак, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , проявляючи активну протидію громадянину, який намагався припинити їх хуліганські дії, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, маючи бажання завдати особі побоїв, чи іншого насильства, що спричинить тілесні ушкодження, підійшли до ОСОБА_14 та почали його штовхати, від чого останній впав на пісок.
У цей час, ОСОБА_12 , яка відпочивала разом з ОСОБА_14 , бажаючи виконати свій громадський обов`язок з охорони громадського порядку та припинити хуліганські дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зробила останнім зауваження, але ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проявляючи активну протидію громадянці, яка намагалась припинити їх хуліганські дії, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, групою осіб, голосно висловлюючись нецензурною лайкою, підійшли до потерпілої ОСОБА_12 , де ОСОБА_7 взяв стілець, який знаходився поруч та вдарив ним останню по нозі. В результаті потерпіла впала на землю та бажаючи захистити себе від наступного можливого удару по голові, виставила перед собою праву руку, і в цей момент ОСОБА_7 наніс ще один удар стільцем ОСОБА_12 по правій руці, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ліктьової та променевої кісток в середній третині з розходженням кісткових відламків назовні та наперед, що за своїм характером відноситься до ушкодження середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
В цей момент, ОСОБА_14 , піднявся з землі та усвідомлюючи небезпеку для свого життя, почав тікати з території пляжу, в свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний намір, наздогнали ОСОБА_14 , та почергово нанесли своїми руками в область тулубу ззаду та спереду, не менше 5 ударів кожний, від чого останній не зміг протистояти та впав на землю обличчям вниз, прикривши обома руками обличчя, стиснувши руки у замок на потилиці. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зупинившись на досягнутому, продовжуючи свої хуліганські дії, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок, умисно, проявляючи особливу зухвалість, почергово нанесли ногами не менше 10 ударів потерпілому в область тулубу та один удар ОСОБА_7 наніс ногою по обличчю потерпілого.
Далі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , нанесли по голові потерпілого не менше 5 ударів скляними пляшками, що підняли з землі поруч, розбиваючи їх при цьому, тим самим пристосовуючи вказані предмети (пляшки) для подальшого завдання тілесних ушкоджень потерпілому. При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за допомогою розбитих частин скляних пляшок (розочок) нанесли тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_14 в область передпліччя лівої руки.
Своїми незаконними, хуліганськими діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, трьох забійних ран - в тім`яно скроневій області ліворуч, в завушній області праворуч, саден лобної та скроневої області ліворуч, області носу, підшкірної гематоми в тім`яній області та трьох різаних ран - по задньо-зовнішній поверхні лівого передпліччя на межі середньої та нижньої третини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.
Після скоєного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втекли.
В апеляційних скаргах:
- захисники обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 просять вказаний вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 змінити, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного йому покарання за умови, що він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку апелянтів, покарання, призначене вироком суду першої інстанції за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_8 .
Зазначають, що відповідно до матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_8 визнавав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому ще на стадії досудового розслідування. ОСОБА_8 ще на стадії досудового розслідування відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_14 . Також потерпілий ОСОБА_14 під час судового розгляду підтвердив, що засудженим ОСОБА_8 йому було відшкодовано шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у повному обсязі та до засудженого ОСОБА_8 він жодних претензій не має. На думку сторони захисту, судом першої інстанції належним чином не було враховано щире каяття останнього.
Також апелянти зазначають, що в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_12 , якій обвинуваченим ОСОБА_8 жодних тілесних ушкоджень заподіяно не було та до якого останньою цивільного позову не пред`являлось, просила суд призначити покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не пов`язане з позбавленням волі, що судом першої інстанції, на їх думку, не було враховано під час призначення покарання засудженому ОСОБА_8 .
Вважають, що судом першої інстанції не враховані при призначенні покарання обставини, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема: до затримання навчався у Дніпропетровському державному коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури; відібраний як кандидат на військову службу за контрактом в ЗСУ; має на утриманні: вітчима з вадами зору - ОСОБА_15 1984 р.н., який проходить процес отримання статусу інваліда; малолітнього брата - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; малолітнього брата - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; матір - ОСОБА_16 , 1977 р.н., яка є багатодітною матір`ю.
- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_11 просить вказаний вирок змінити в частині призначеного та призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від призначеного покарання з іспитовим строком.
Вважає, що даний вирок підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.?
На думку захисника, суд першої інстанції поза увагою залишив дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно наявності в нього на утриманні бабусі пенсійного віку, а саме: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходження у цивільному шлюбі з громадянкою ОСОБА_19 . До взяття під варту ОСОБА_7 постійно працював без офіційного оформлення, добровільно частково відшкодував спричинену матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 в розмірі 10 000 грн. та зобов`язався у подальшому відшкодувати спричинену матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі. ОСОБА_7 активно сприяв встановленню дійсних обставин кримінального провадження, у вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, що згідно ст. 66 КК України відносяться до пом`якшуючих обставин. Позитивні характеристики обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, реєстрації та місця проходження служби в зоні АТО, неодноразово нагородженого, комісованого у зв`язку із отриманням контузії, можливо, на його думку, віднести до обставин що пом`якшують покарання.
Також зазначає, що потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не наполягали на призначенні покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України, оскільки останній в такому разі не буде мати можливості працювати, та відшкодовувати спричинену шкоду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок, - без змін, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які кожен окремо підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційних скарг.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України і ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційних скарг захисників обвинувачених про необхідність призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання з іспитовим строком, колегія суддів зазначає.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких останній вчинив злочини, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодружений, має постійне місце проживання та реєстрації, не займається суспільно-корисною працею, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій у зоні АТО, має відповідні нагороди, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

До обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд відніс вчинення злочинів особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання враховував обставини, при яких останній вчинив злочин, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 суд відніс добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання суд врахував вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з журналу та технічного запису судового засідання, судом першої інстанції були належним чином досліджені характеризуючі дані про особи обвинувачених, їх сімейний стан, соціальний статус та стан здоров`я. Тобто суду першої інстанції були в повній мірі відомі всі дані про особи обвинувачених, в тому числі і ті, що зазначені в апеляційних скаргах.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, та про призначення ОСОБА_8 покарання у виді реального позбавлення волі на строк 3 роки, остільки незважаючи на позитивні характеризуючі дані, те, що обидва раніше не судимі, колегія суддів зазначає, що обвинувачені досить тривалий час не реагуючи на зауваження та прохання припинити ганебні дії, не зупинялись, та діючи спільно, зухвало, грубо порушили громадський порядок, наносили удари потерпілим як кулаками, так і ногами відповідно по різним частинам тіла, а також пляшками по голові, а ОСОБА_14 , ще й «розочками» від пляшок по передпліччю лівої руки.

Не впливає на правильність висновків суду і та обставина, що потерпілі не заперечували проти призначення обвинуваченням покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, адже відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Тому підстав для призначення покарання з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, колегія суддів не вбачає.

Отже висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, а призначене судом покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та узгоджується з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Будь-яких істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, та не вбачає підстав для його зміни, як того просять у своїх апеляційних скаргах захисники обвинувачених.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими, які перебувають під вартою, - у той же строк, з моменту вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4