Справа № 375/81/20 Провадження № 1-кс/375/19/20

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про арешт тимчасово вилученого майна, -
21.01.2020 слідчий СВ Рокитнянського відділення Миронівського відділу поліції ГУ НП України в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, яке було тимчасово вилучено у гр. ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон марки "Honor 7A" чорного кольору, ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 з пошкодженим захисним склом.
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 16.11.2020 близько 21:10 години в смт Рокитне Київської області по вул.Вокзальна, а саме неподалік пункту зі збору вторинної сировини, ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон марки "Honor 7A" чорного кольору, ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_4 ..
Зазначає, що в ході проведення огляду місця події, а саме у приміщенні кабінету №18 Рокитнянського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, у пристуності понятих у ОСОБА_5 було вилучено вказаний мобільний телефон.
Вважає, що досудовим слідством зібрано достатньо доказів вважати, що тимчасово вилучене майно є предметом вчиненого злочину, а тому з метою запобігти ризикам можливого його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пошкодження, пересування, передачі, відчуження та зберігання останнього як речового доказу, просить накласти на нього арешт.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.ч. 1-8 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Разом з тим з огляду на зміст клопотання, вказані вимоги закону слідчим не дотримані і, як наслідок, клопотання не містить відповідне обґрунтування необхідності арешту майна із зазначенням наявності передбачених ч.1 ст.170 КПК України ризиків. Прохаючи накласти арешт на мобільний телефон марки "Honor 7A" чорного кольору, ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 з пошкодженим захисним склом та посилаючись на належність останнього потерпілому ОСОБА_4 , слідчий поряд з цим не надає належних доказів існування такої обставини.
Викладене вказує на те, що клопотання не відповідає вимогам закону щодо його змісту.
За вимогами ч.3 ст.171 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За викладеного слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт нерухомого майна необідно повернути прокурору, надавши йому строк в сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків клопотання.
Керуючись ст.ст. 170-171 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1