Провадження № 1-кп/592/61/20

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0001604, відомості за яким 17.05.2018 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який працює механіком у ФОП ОСОБА_4 , розлученого, який має вищу освіту, українця, громадянина України, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представниці потерпілої: адвокатки ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисниці: адвокатки ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

04.03.2018 року у вечірній час ОСОБА_6 перебувала за місцем мешкання в кв. АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_9 , якій надавала послуги манікюру. Цього ж вечора, близько 20 години 30 хвилин, чекаючи на іншого клієнта, ОСОБА_6 почула дзвінок домофону, у зв`язку з чим відчинила двері до під`їзду буд. АДРЕСА_3 . В подальшому, почувши стук вхідних дверей до квартири та відчинивши їх, ОСОБА_6 побачила колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який відразу відштовхнув її та зайшов до приміщення квартири, при цьому висловлював словесні образи в її бік. Після цього, маючи умисел на завдання потерпілій побоїв, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 безпричинно наніс один удар кулаком правої руки в ліву область голови ОСОБА_6 , спричинивши фізичний біль у місці нанесення удару. Таким чином, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 умисно вчинив дії, що виразилися у завданні ОСОБА_6 побоїв, які завдали фізичного болю. В результаті вчинення вищевказаних дій, що виразилось у нанесенні удару в ліву область голови, що завдало фізичного болю ОСОБА_6 , не спричинивши тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень (вхідний № 44581 від 22.10.2018 року) (а. п. 1, 2, 9) .

21.11.2019 року прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 надав обвинувальний акт (в порядку ст. 338 КПК України) у кримінальному провадженні № 0001604 від 17.05.2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, якому під час досудового розслідування повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, із змісту якого вбачається, що під час судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 виникла необхідність в уточненні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення підлягає зміні. Зокрема, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_9 повідомили про те, що кримінальне правопорушення стосовно потерпілої ОСОБА_6 відбулось 14.03.2018 року. Таким чином, часом вчинення кримінального правопорушення є 14.03.2018 року, а не 04.03.2018 року, як зазначено в обвинувальному акті. З огляду на наведене, керуючись ст. 338 КПК України, було змінено обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Суми Сумської області, українцю, громадянину України, з повною вищою освітою, працюючому, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. 17.10.2018 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто побої і мордування. Досудовим розслідуванням було встановлено, що мешканець м. Суми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше не судимим, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи. Так, 14.03.2018 року у вечірній час ОСОБА_6 перебувала за місцем мешкання, у кв. АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_9 , якій надавала послуги манікюру. Цього ж вечора, близько 20 години 30 хвилин, чекаючи на іншого клієнта, ОСОБА_6 почула дзвінок домофону, у зв`язку з чим відчинила двері до під`їзду буд. АДРЕСА_3 . В подальшому, почувши стук вхідних дверей до квартири та відчинивши їх, ОСОБА_6 побачила колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який відразу відштовхнув її та зайшов до приміщення квартири, при цьому висловлював словесні образи в її бік. Після цього, маючи умисел на завдання потерпілій побоїв, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 безпричинно наніс один удар кулаком правої руки в ліву область голови ОСОБА_6 , спричинивши фізичний біль у місці нанесення удару. Таким чином, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_3 умисно вчинив дії, що виразилися у завданні ОСОБА_6 побоїв, які завдали фізичного болю. В результаті вчинення вище вказаних дій, що виразилось у нанесенні удару в ліву область голови, що завдало фізичного болю ОСОБА_6 , не спричинивши тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто в умисному завданні удару, що завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень (а. п. 132 134) .

08.05.2020 року обвинувачений ОСОБА_3 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання, із змісту якого вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми відносно нього перебуває кримінальне провадження № 0001604 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України. Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. П. 1 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі. Згідно ч. 2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності № 12 від 23.12.2005 року звільнення особи від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування відносно особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України) . Він не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строку притягнення його до кримінальної відповідальності. Будь-яких правопорушень він за цей час не вчинив. Цивільний позов ОСОБА_6 слід залишити без розгляду, оскільки відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов у кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 373, 374 КПК України, він просив: 1. Звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. 2. Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду. 3. Долучити до матеріалів провадження копію листка непрацездатності від 26.02.2020 року (вхідний № 19960 від 08.05.2020 року) (а. п. 149 151) .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив суд задовольнити його клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження у цій справі закрити, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

В судовому засіданні захисниця обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатка ОСОБА_8 просила суд задовольнити клопотання її підзахисного про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження у цій справі закрити, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 залишити без розгляду.

В судовому засіданні прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не заперечував проти закриття кримінального провадження у цій справі, не заперечував проти залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 без розгляду.

В судовому засіданні представниця потерпілої ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, не заперечувала проти закриття кримінального провадження у цій справі, не заперечувала проти залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 без розгляду.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 при вирішенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, про закриття кримінального провадження у цій справі, про залишення її цивільного позову без розгляду, покладалася на розсуд суду.

Вислухавши клопотання та думку обвинуваченого ОСОБА_3 , думку його захисниці адвокатки ОСОБА_8 , думку прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , думку представниці потерпілої ОСОБА_6 адвокатки ОСОБА_7 , думку потерпілої ОСОБА_6 , дослідивши та перевіривши долучені до кримінального провадження документи та копії документів, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Ст. 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності це передбачений КК України певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до п. п. 1 5 ч. 1 ст. 49 КК України, є вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Віднесення злочину до певної групи за ступенем тяжкості, в свою чергу, визначається відповідною санкцією статті (частиною статті) КК України, за якою кваліфіковано вчинений даною особою злочин. Вчинення злочину невеликої тяжкості, який кваліфіковано за статтею (частиною статті) КК України, що передбачає покарання менш суворе, ніж обмеження волі. При вирішенні питання, яке покарання є менш або більш суворим, ніж обмеження волі, необхідно керуватися драбиною покарань, яка передбачена в ст. 51 КК України, в якій ці покарання розташовані в порядку від менш суворого до більш суворого. Відповідно до цього менш суворими, ніж обмеження волі, є покарання, передбачені в п. п. 1 8 ст. 51 КК України, а саме: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певного діяльністю; громадські роботи; виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт. КК України налічує майже 60 злочинів невеликої тяжкості, санкції яких передбачають покарання менш суворі, ніж обмеження волі. В усіх випадках йдеться про вчинення злочину закінченого чи незакінченого, вчиненого одноосібно чи в співучасті. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається сприятливий сплив певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості. Для правильного обчислення строків давності необхідно визначити їх початковий і кінцевий моменти. Початковим днем, з якого обчислюється строк давності, є день, наступний за днем, коли злочин був вчинений. Іноді визначення цього дня викликає труднощі, проте закон і судова практика виробили у зв`язку з цим певні положення. Так, сплив строку давності для злочинів із матеріальним і формальним складом починається з дня завершення суспільно небезпечного діяння (дії або без діяльності) , передбаченого кримінальним законом. Строк давності у відношенні триваючих злочинів обчислюється з дня фактичного припинення дії або бездіяльності з волі або мимо волі особи (наприклад, з дня явки її із зізнанням, затримання тощо) , а у відношенні продовжуваних злочинів з дня вчинення останнього тотожного діяння з числа тих, що об`єднані єдиним злочинним наміром і складають продовжуваний злочин. Початком обчислення давнісних строків при попередній злочинній діяльності слід вважати день, коли були припинені або не вдалися підготовчі дії чи злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від волі винного. За співучасті початковим вважається день, у якому була завершена та роль, що виконував конкретний співучасник, а не день вчинення злочину виконавцем. Початковий момент строку давності обчислюється з першої секунди доби, яка настає після доби, протягом якої був вчинений злочин. Кінцевим моментом спливу диференційованих строків давності, що встановлені в п. п. 1 5 ст. 49 КК України й обчислюються повними роками, визнається остання секунда 24 години останньої доби відповідного року. Втім, сприятливим визнається лише такий сплив від повідного строку давності, який закінчився до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності продовжує спливати і в період досудового розслідування, і протягом судового розгляду кримінального провадження та навіть після оголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх спливу. Отже, якщо строк давності сприятливо сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, в якій стадії кримінального процесу перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи. Сприятливим визнається такий сплив зазначених строків давності, за якого особа, що вчинила злочин, протягом цих строків виконала дві умови, взяті у своїй сукупності, а саме: 1) не ухилялася від слідства або суду та 2) не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. Дотримання умов, передбачених ч. ч. 1 3 ст. 49 КК України є безумовною й імперативною підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Особа, яка підлягає імперативному та безумовному звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України це фізична, осудна особа, що досягла віку, з якого можливе притягнення її до кримінальної відповідальності та якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули передбачені ст. 49 КК України строки, за відсутності в її діянні ознак, передбачених ч. ч. 4 5 ст. 49 КК України. Для закриття справи за підставами, передбаченими ст. 49 КК України, необхідно встановити конкретну особу, яка вчинила певний злочин. З урахуванням її кримінальної біографії, встановленні того, чи вчинено злочин одноособово або групою осіб тощо, необхідно кваліфікувати злочин, вчинений даною особою; на підставі цього обчислити строк давності; встановити, чи не був перерваний цей строк вчиненням нового злочину тощо.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та судимий не був, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості (а. п. 130) , за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_3 злочину, а саме: з 14.03.2018 року минуло більше як два роки; враховуючи те, що звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом; враховуючи те, що за наявності передбачених у ст. 49 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, відтак суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду, на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України (а. п. 21, 22) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 128, 129, 284 286, 369 372, 375, 376, КПК України; ст. ст. 12, 44, 49, 126 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, на підставі ч. 7 ст. 128 КПК України.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через суд, який ухвалив судове рішення, Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Головуючий: ОСОБА_1