Номер провадження: 11-сс/813/255/20
Номер справи місцевого суду: 505/3907/19 1-кс/505/84/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000307 від 28.11.2019 року, про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова м. Кишинів, громадянина України, з середньою освітою, працюючого лісником Долинського лісництва Ананьївського лісового господарства Одеської області, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000307 від 28.11.2019 року та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146КК України, продовжений строк тримання під вартою,до 29.02.2020 року, оскільки слідчий суддя прийшов до висновку про те, що прокурором під час розгляду клопотання доведено, що ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу,не зменшилися, а також доведена необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного до закінчення проведення процесуальних слідчих дій, зазначених в клопотанні.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ,подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та відносно підозрюваного застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як слідчий суддя не врахував, що стороною обвинувачення не доведено про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, а також про не зменшення ризиків встановлених при застосуванні запобіжного заходу та про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під варто.

До клопотання не додані докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.
Інкриміновані ОСОБА_8 дії, як примушення до виконання цивільно-правових зобов`язань поєднане з насильством, має кваліфікуватися за ч. 2 ст. 355 КК України.
Одна лиш тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для продовження строку тримання під вартою, а також не вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п.2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовуються тим, що у кримінальному провадженні усі свідки і потерпілі допитані, у суді докази під час проведення обшуків вилучені та долученні до матеріалів провадження.

Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 має місці соціальні зв`язки, так як раніше не судимий, має на утриманні хворих матір та бабусю, має місце реєстрації і проживання та позитивно характеризується.

Слідчий суддя не дав належної оцінки тому, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, подано з порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 190 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до приписів ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , оскільки слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором під час розгляду клопотання доведено доказами обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, зокрема, що ризики, встановлені в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходуне зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам, а також, що досудове розслідування триває, а слідчі дії не проведені в повному обсязі.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що під час судового розгляду, на виконання вимог ст. 199 КПК України, були дослідженні обставини, зазначені в клопотанні про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , на підставі яких слідчий суддя встановив, що прокурором належним чином обґрунтована наявність підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що слідчий дотримався зазначених вище вимог кримінального процесуального закону, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього доказами.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146КК України, а саме у тому, що він 28.11.2019 року, біля 00.30 год., на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у його фактичному розпорядженні, спільно з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, прибув до с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області з метою пошуку свого знайомого ОСОБА_10 , у якого існували певні цивільно-правові зобов`язання боргового характеру по відношенню до нього, та намір примусити ОСОБА_10 випасати невизначений проміжок часу належну йому худобу.
28.11.2019 року, біля 01.00 години, проїжджаючи по вулиці с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, побачили на вулиці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , де у ОСОБА_8 та цих двох невстановлених осіб виник злочинний намір, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, ОСОБА_8 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, проїжджаючи по вулиці с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області на автомобілі марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою примушування ОСОБА_10 до виконання цивільно-правових зобов`язань та випасання невизначений проміжок часу належної йому худоби, умисно, вийшовши з автомобіля та підійшовши до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , застосували до останніх насилля, яке виразилося в нанесенні їм не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді фізичного болю.
Продовжуючи протиправні дії, ОСОБА_8 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, висловлюючи погрози застосування фізичної сили, чим подавили волю потерпілих, відкрито для оточуючих осіб, незаконно, всупереч волі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захопили та силоміць посадили останніх в задню частину салону автомобіля марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого самі сіли у вказаний автомобіль та зачинивши всі двері автомобіля, чим незаконно позбавили потерпілих можливості вільно пересуватися, вивезли за межі населеного пункту с.Новоолександрівка Ананьївського району, Одеської області.
Продовжуючи реалізацію свого неправомірного умислу, в цей же день та час ОСОБА_8 , спільно з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинили вказаний автомобіль на пустирі за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, відкривши двері даного автомобіля, вийшли самі та вивели ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою фізичного впливу на волю останніх застосували до них насилля, яке виразилося в нанесенні їм не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді фізичного болю, після чого силою, проти їх волі, заштовхуючи руками та позбавляючи свободи для вільного пересування, примусили потерпілих залізти у багажник вказаного автомобіля, після чого зачинили кришку багажника автомобіля, позбавивши потерпілих обирати за власною волею своє місцезнаходження та залишати вказаний автомобіль, а також можливості вільно пересуватись в умовах темноти без достатньої кількості свіжого повітря. Після цього ОСОБА_8 з цими двома невстановленими особами також сіли у даний автомобіль та поїхали в невідомому напрямку.
В цей же день та час, ОСОБА_8 за попередньою змовою з двома невстановленими на даному етапі досудового розслідування особами, керуючи легковим автомобілем марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою примушування ОСОБА_10 до виконання цивільно-правових зобов`язань та випасання невизначений проміжок часу належної йому худоби, умисно, повторно зупинив вказаний автомобіль на іншому пустирі за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району Одеської області, де вийшовши з автомобіля та витягнувши із багажника автомобіля ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідомо, бажаючи вчинення насильницьких дій, застосували до останніх насилля, яке виразилося в нанесенні їм повторно не менше ніж по три удари кулаками рук в різні частини тіла, спричинивши їм фізичні страждання у вигляді сильного фізичного болю, після чого ОСОБА_8 з цими двома особами, шляхом демонстрації зброї та погроз застосування фізичного насилля, змусили потерпілих руками виривати в землі яму, здійснивши при цьому декілька пострілів вгору з наявною у них зброєю, а також змушуючи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 їсти землю, чим спричинили інші насильницькі дії.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме:

- оглядом місця події від 28.11.2019, в ході якого за межами с. Новоолександрівка Ананьївського району було виявлено викопану яму;
- допитом потерпілого ОСОБА_10 від 28.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами викрали його та ОСОБА_11 та здійснили відносно них катування;
- допитом потерпілого ОСОБА_11 від 28.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами викрали його та ОСОБА_10 та здійснили відносно них катування;
- допитом свідка ОСОБА_12 від 28.11.219, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- допитом свідка ОСОБА_13 від 28.11.2019, яка вказала, що стала очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- допитом свідка ОСОБА_14 від 28.11.2019, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- допитом свідка ОСОБА_15 від 28.11.2019, який вказав, що став очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- допитом свідка ОСОБА_16 від 28.11.2019, яка вказала, що стала очевидцем викрадення та побиття ОСОБА_8 спільно з двома невстановленими особами ОСОБА_10 та ОСОБА_11
- обшуком домоволодіння ОСОБА_8 від 28.11.2019, в ході якого вилучено два мобільних телефони, гаманець з документами на ім`я ОСОБА_11 ;
- протоколом пред`явленням речей для впізнання від 29.11.2019, в ході проведення яких ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впізнали вилучені в ході обшуку мобільні телефони як належні їм;
- допитом свідка ОСОБА_17 від 29.11.2019, який вказав, що 28.11.2019 біля опівночі ОСОБА_8 на автомобілі марки ВАЗ-2101 привіз його додому та після цього на вказаному автомобілі направився у невідомому напрямку;
- висновком експерта №116 від 28.11.2019, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження категорії легких тілесних ушкоджень, які йому могли бути спричинені в час та за обставин, зазначених ОСОБА_10 ;
- висновком експерта №117 від 28.11.2019, згідно якого у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження категорії легких тілесних ушкоджень, які йому могли бути спричинені в час та за обставин, зазначених ОСОБА_11 ;
- слідчим експериментом з потерпілим ОСОБА_10 , в ході проведення якого останній детально розказав та показав обставини і спосіб вчинення ОСОБА_8 та двома невстановленими особами злочинів відносно нього та ОСОБА_11 ;
- слідчим експериментом з потерпілим ОСОБА_11 , в ході проведення якого останній детально розказав та показав обставини і спосіб вчинення ОСОБА_8 та двома невстановленими особами злочинів відносно нього та ОСОБА_10 .
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів, що встановлені ризики при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що не була знайдена мисливська рушниця, яку, згідно показань потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 застосовував при вчиненні злочину.
Також з урахуванням того, що злочини вчиненні із застосуванням насильства, апеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою останніми зміни первинних показань.

Крім того, апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про те, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не обґрунтований висновок про те, що не зменшились ризики, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, передбачені п.п.1-4 ч.1 ст.177 КПК України, що в сукупності з іншими обставинами, стали підставою для вирішення питання про продовження строку підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що на теперішній час досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває, завершується проведення всіх необхідних процесуальних та слідчих дій, а також збір доказів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 неможливо.
З огляду на це, слідчий суддя в ухвалі прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
При таких обставинах, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000307 від 28.11.2019 року, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 13.02.2020 року о 16 годині 00 хвилин в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду
Судове рішення набрало законної сили _______________

Суддя ______________________ ОСОБА_2

Помічник судді ______________Г. ОСОБА_18

Дата засвідчення ____________________