Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1587/19
Провадження № 1-кп/376/32/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Сквирським районним судом Київської області та Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області кримінальне провадження № 120 181 102 60 000 649 від 03 грудня 2018 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троковичі, Черняхівського району, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимого 01.03.2018 року Червоноармійським судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік, 31 жовтня 2018 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців обмеження волі на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червоноармійського районного суду від 01.03.2018 року та призначено остаточне покарання 2 роки 3 місяці обмеження волі в ДУ Бердичівському виправному центрі № 108,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 червня 2018 року, близько 12 години, ОСОБА_4 , приїхав на автомобілі марки «ВАЗ-2105» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, до «Рогізнянського навчально-виховного об`єднання загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів дитячий садок», що розташований за адресою: Київська область, Сквирський район, с. Рогізна, вул. Центральна, 17.
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі вказаного навчального закладу, шляхом вільного доступу, зайшов до відчиненого кабінету роздягальні та виявив відсутність у ньому сторонніх осіб. В цей же час, ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до вішалки, що знаходилась праворуч від входу у вказаний кабінет, де серед інших речей виявив мобільний телефон марки «LG Н-324», та в подальшому умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав вищевказаний мобільний телефон, вартістю 1116, 20 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 .
Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Разом з тим, 20 червня 2018 року, близько 12 години, ОСОБА_4 , приїхав на автомобілі марки «ВАЗ-2105» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, до «Рогізнянського навчально-виховного об`єднання загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів дитячий садок», що розташований за адресою: Київська область, Сквирський район, с. Рогізна, вул. Центральна, 17.
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи на першому поверсі вказаного навчального закладу, шляхом вільного доступу, зайшов до відчиненого кабінету роздягальні та виявив відсутність у ньому сторонніх осіб. В цей же час, ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна та привласнення його з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до вішалки, що знаходилась праворуч від входу у вказаний кабінет, де серед інших речей виявив мобільний телефон марки «Prestigio Wize СЗ», та в подальшому умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав вищевказаний мобільний телефон, вартістю 1300 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_6 .
Після вчинення крадіжки, ОСОБА_4 з місця злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 336 КПК України суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що він не заперечує проти участі у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також на підставі вимог ст. 63 Конституції України відмовився надавати показання щодо обставин кримінального провадження, однак суду повідомив, що йому зрозуміло в чому його обвинувачують, а саме в крадіжці мобільних телефонів, визнав себе винним та вказав, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, просить суворо не карати, а також вказав, як би в судовому засіданні приймали участь потерпілі, то він би вибачився перед ними за скоєний злочин.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить розглянути справу у її відсутність, щодо міри покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить розглянути справу у її відсутність, щодо міри покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч.3 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів в добровільності і істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно до вимог ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, якій відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, характеристику особистості обвинуваченого, який за місцем відбування покарання характеризується позитивно, вину визнав повністю, на разі відбуває покарання у виправній колонії, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, тому суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років 2 місяців обмеження волі (а. провадження 197,198). На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до вказаного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Червоноармійського районного суду від 01.03.2018 року та призначено остаточне покарання 2 роки 3 місяці обмеження волі (а. провадження 197,198).
За таких обставин, при призначенні ОСОБА_4 міри покарання, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженню підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 336,368 -371, 373,374,376, 392- 395 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року, шляхом часткового складання призначених покарань, вважати ОСОБА_4 засудженим до остаточного покарання у виді трьох років обмеження волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк відбутий за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року

Речові докази:

- кордону коробку мобільного телефону марки «LG Н-324» опечатану биркою з підписом понятих та інших учасників, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Сквирського ВП ГУНП в Київській області знищити.
- кордону коробку мобільного телефону марки «Prestigio Wize СЗ» який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Сквирського ВП ГУНП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суд через Сквирський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1