Справа № 727/911/20
Провадження № 1-кп/727/144/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін судового кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, залі суду м. Чернівці кримінальне провадження за №0000112 від 18.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, з середньою освітою, розлученого, на утриманні має малолітню дитину, раніше неодноразово судимого, останні судимості, вироком від 11.05.2010р. Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі; вироком від 23.11.2016р. Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі; звільнений 11.01.2019р. у зв`язку із відбуттям строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , 17.01.2020 близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: вул. Г. Янушевича 3/2, м. Чернівці, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_4 , діючи умисно протиправно повторно таємно, шляхом вільного доступу, викрав планшет марки «Huawei» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3499 грн., який знаходився в чорному чохлі, вартістю 300 грн., у якому була сім-картка, оператора «Водафон» № НОМЕР_2 , вартістю 25 грн., на рахунку якої грошових коштів не було; після чого, з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 3824 гривень.

В судовому засіданні, потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між ними, укладеної 24.06.2020 року.

При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 27.12.2019 року, укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні; шкоду завдану злочином в повному обсязі потерпілій відшкодував. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України та узгодили до призначення покарання останньому у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на один рік та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

На момент підписання 24.06.2020 р. угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 , розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст. 473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 , при дачі показів в судовому засіданні повністю визнав вину, не заперечував що ним 17.01.2020 після обіденний час, коли він перебував за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання його сина, він скористався відсутністю уваги які перебували в будинку, шляхом вільного доступу, викрав планшет марки «Huawei» сірого кольору. В наданих показах пояснив, що повністю розрахувався з потерпілою, до нього претензій матеріального і морального характеру не заявлено; в скоєному розкаявся, запевнив суд що подібного більше не повториться; просить затвердити угоду.

Також, обвинувачений, відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпіла ОСОБА_4 погодилася із тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 , до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання обвинуваченим умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

В засіданні також було установлено, що обвинувачений розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 24.06.2020 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку і вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 , розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 24.06.2020 року є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 , будучи приведеною до присяги в судовому засіданні надала покази і пояснила, що очевидцем крадіжки не була, їй подзвонила донька і повідомила,що ОСОБА_5 приходив до них додому до сина, а після того, як покинув будинок, зник планшет; вона сказала доньці дзвонити в поліцію; згодом обвинувачений планшет повернув, претензій до обвинуваченого ні матеріального на морального характеру в неї немає, у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків; просить затвердити угоду.

Отже, судом установлено, що потерпіла і обвинувачений підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 26.06.2020р., між ними угоду та призначити погоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 вищенаведену.

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в засіданні не заперечував проти кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 2 КК України, та не заперечував щодо затвердження угоди.

Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої, що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення 24.06.2020 року угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в судовому засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілою і обвинуваченим від 24.06.2020 року відповідає вимогам закону та змісту, в рамках ст. 471 КПК України. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 , кримінальне правопорушення, суд вірно кваліфікує за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілій в повному обсязі, перебуває на обліках в психіатричній лікарні та наркологічному диспансері, активно сприяв в розкритті кримінального правопорушення, має постійне зареєстроване місце проживання за яким позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності притягувався. При цьому, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 24.06.2020 року між потерпілою та обвинуваченим, узгоджену сторонами угоди міру покарання. Крім наведеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує його край незадовільний стан здоров`я, що підтверджений медичними висновками лікарів при перебуванні останнього на стаціонарних лікуваннях та перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини.

Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні та відшкодування в повному обсязі завданої шкоди.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі узгодженої 24.06.2020 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що слід призначити ОСОБА_5 , з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, узгодженої сторонами угоди по міри покарання, яке буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, призначення покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».

Відповідно до статті 368-370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Речові докази підлягаю вирішенню в порядку вимог ст.100 КПК України;

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні

Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосувалися. Суд вважає, що відсутні підстави і ризики до застосування до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 24.06.2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим за ст. 185 ч.2 КК України - ОСОБА_5

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому за даною нормою закону покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного судом основного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на ннього обов`язки, передбачені п.2-4 ст. 76 КК України, зокрема: - не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу відповідного відділу з питань пробації; періодично з`являтися на реєстрацію до органу пробації та повідомляти орган пробації про зміну свого місця свого проживання.

Речовий доказ, за постановою слідчого від 24.01.2020р. марки «Huawei» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , що був переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути останній за належністю..

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1