Справа №487/1111/20
Провадження №1-кс/487/4113/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2020 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000115 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
24.06.2020 року прокурор третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому з урахуванням доповнення просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що належало ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , із заборонною права розпорядження та користування цим майном.

Підставою для внесення клопотання стало те, що зазначене вище нерухоме майно є об`єктом кримінального правопорушення.

Прокурор до судового засідання не з`явився, у клопотанні просив розглянути питання щодо накладення арешту на майно за своєї та слідчого відсутності.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.

Дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в проваджені Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000115 від 29.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, надійшла заява ОСОБА_4 щодо можливих протиправних дій слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, який, під час досудового розслідування кримінального провадження №0001037 з попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, за попередньою змовою з представниками ТОВ «П.А.Ф. ЛТД», шляхом зловживання службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, вніс до офіційних документів завідомо недостовірні відомості щодо відібрання експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_4 , на підставі яких експертом Одеського НДЕКЦ МВС проведено відповідну експертизу, яку представниками ТОВ «П.А.Ф. ЛТД» використано на свою користь під час розгляду цивільного позову, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам ОСОБА_4 , а також за фактом заволодіння шахрайським способом майном ОСОБА_4 .

Так, в провадженні слідчого відділу Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області знаходилось кримінальне провадження № 0001037 від 02.03.2019 року за ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння вісьмох об`єктів нерухомого майна належних ОСОБА_4 , а саме: квартира під АДРЕСА_2 .; будівля, що складається з 35/1000 часток ДБК ім. К.Цеткін та перебуває за адресою: АДРЕСА_3 ; земельна ділянка, площею 0,0426 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :36:005:0118; будівля під літ «В», що складається з 72/1000 часток ДБК Розквіт», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка, площею 0,0755 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :26:005:0148; квартира під АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_5 ; машиномісце під № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 24,5 кв. м.

Здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001037 від 02.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відповідно до витягу з ЄРДР доручено слідчим Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 стало відомо про те, що 01.11.2019 року в рамках кримінального провадження № 0001037 від 02.03.2019 року постановою слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Судову експертизу було проведено та відповідно до висновків даної експертизи підписи від імені ОСОБА_4 у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій від 03.01.2019 (щодо відчуження належного їй майна) ймовірно виконані нею.

З тексту зазначеного висновку судового експерта вбачається, що на експертизу органом досудового розслідування у якості порівняльного матеріалу було надано експериментальні зразки підписів та почерку ОСОБА_4 , виконані на 25 аркушах паперу формату А4, а також постанова про відібрання зразків підпису та почерку для проведення експертизи від 12.04.2019 року.

Натомість, ОСОБА_4 стверджує, що не була ознайомлена з постановою органу досудового розслідування про відібрання зразків підпису та почерку для проведення експертизи від 12.04.2019 року, а також не відвідувала Приморський ВП в м. Одесі 12.04.2019 та не надавала слідчому зразків підпису та почерку для проведення експертизи.

Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000115 за ч. 2 ст. 364 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 отримано тимчасовий доступ до речей та документів, а саме матеріалів кримінальних проваджень № 0001037 від 02.03.2019 та № 0004063 від 20.08.2019.

Вивченням, отриманих матеріалів встановлено, що заволодіння майном ОСОБА_4 першочергово відбулось на підставі підписаних від її імені документів, а саме: протоколу загальних зборів ТОВ «ДЮТАЙВ» № 2/19 від 11.02.2019 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 ; акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ДЮТАЙВ» без номеру від 12.02.2019, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

Втім, допитана в рамках кримінального провадження ОСОБА_4 стверджує, що будь-яких документів з приводу відчуження права власності на вказані об`єкти нерухомості та документів з приводу участі, реєстрації та діяльності ТОВ «ДЮТАЙВ» ніколи не підписувала, з приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 не знайома та ніколи її не відвідувала.

Враховуючі викладене, під час досудового розслідування кримінального провадження №0001037, 12.03.2019 ухвалою Приморського суду м. Одеси призначено судово-почеркознавчу експертизу з питань посвідчення підписів ОСОБА_4 на акті приймання передачі майна та протоколі загальних зборів ТОВ «ДЮТАЙВ» №2/19 від 11.02.2019 проведення якого доручено експертам ОНДІСЕ МЮУ.

Водночас, листом ОНДІСЕ МЮУ від 12.09.2019 інформовано, що при попередньому дослідженні матеріалів реєстраційної справи №1_556_069063_33 ТОВ «ДЮТАЙВ» встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4 ймовірно виконані не рукописним способом, та зазначено на необхідність перед проведенням судово-почеркознавчої експертизи провести технічну експертизу документів за для вирішення питання про спосіб виконання підписів від імені ОСОБА_4 .

Крім того, за експертом за результатом проведення судово-технічної експертизи документів від 15.05.2020 № 20-1973/1990, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 у протоколі загальних зборів ТОВ «ДЮТАЙВ» № 2/19 від 11.02.2019 та акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «ДЮТАЙВ» без номеру від 12.02.2019, які зберігаються у реєстраційній справі виконані не рукописним способом, а виготовлені за допомогою пристрою з струминно-крапельним способом друку.

Після заволодіння майном ОСОБА_4 , ТОВ «ДЮТАЙВ» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна переоформлює право власності на зазначені вісім об`єктів нерухомості на користь ТОВ «П.А.Ф. ЛТД».

У подальшому, на підставі висновку щодо можливості поділу майна б/н від 11.02.2019, виданого ТОВ «Обласне БТІ», було вчинено наступний поділ майна: квартира під АДРЕСА_2 , загальною площею 155,4 кв. м. поділена на дві квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_7 ; квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 282,2 кв. м., поділена на дві квартири АДРЕСА_8 та АДРЕСА_8 ; квартира АДРЕСА_5 , загальною площею 159,8 кв. м. поділена на дві квартири під АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , загальною площею 24,5 кв. м. поділено на два мотомісця № 25 та 25а.

Таким чином, на теперішній час у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищезазначені вісім об`єктів нерухомості, що належали ОСОБА_4 були злочинним шляхом виведені з її власності.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 , перебуває у власності ТОВ «Інвест Лімітед Компані».

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим доведено, що нерухоме майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, а саме є об`єктом кримінального правопорушення.
Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком відчуження зазначеного вище нерухомого майна та перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань та слідчих регіональної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000115 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що належало ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , із заборонною розпоряджатися цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1