Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/7203/19
Провадження № 1-кп/644/130/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.08.2019 року №0002040, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження смт.Черемісіново Курської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова перебуває дане кримінальне провадження. По справі проведено підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд, в ході судового розгляду проголошено обвинувальний акт, встановлено обсяг та порядок дослідження доказів по справі, допитано потерпілу, відкладено розгляд справи до 04.02.2020 року, у зв`язку із викликом свідків.

Запобіжний захід ОСОБА_7 був обраний у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.08.2019 року, термін дії запобіжного заходу було продовжено до 26.01.2020 року. Термін тримання під вартою до наступної дати судового засідання спливає.

Прокурор подав суду клопотання та просив продовжити обраний запобіжний захід. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що підозра є обґрунтованою, наразі існують ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від суду, при цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, та усіма видами зв`язку із країною, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику втечі, наводив рішення ЄСПЛ в яких викладено відповідну позицію, а саме «Бекчиєв проти Молдови», «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщи», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії». Також, посилався на наявність ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки триває судовий розгляд, свідки ще не допитувались. Враховуючи вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, те, що він не працював на момент затримання, що на думку обвинувачення може свідчить про відсутність законних джерел для існування, раніше неодноразово судимий, вважав, що інші запобіжні заходи не забезпечать виконання ними процесуальних обов`язків.
Обвинувачений проти продовження строку тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилався на те, що він не погоджується із доводами прокурора викладеними в обвинувальному акті, він не намагався переховуватись, не завдавав ударів по обличчю потерпілій, мав можливість залишити місце події, але не зникав. Окрім того, просив врахувати, що він має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце реєстрації, на момент затримання працював, хоча й неофіційно, проживав за місцем реєстрації із матір`ю похилого віку, пенсіонеркою, яка потребує догляду та підтримки, але надати докази на підтвердження даних обставин він не має можливості, оскільки тримається під вартою. Вважав, що такі докази повинні були збирати слідчій та прокурор. Запевняв, що буде виконувати обов`язки явки до суду. Просив врахувати стан його здоров`я, посилався, що в нього було виявлено хронічне захворювання, але в умовах слідчого ізолятора належний огляд не проводиться та лікування не призначається.
Захисник обвинуваченого повністю підтримав клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилався на те, що як на досудовому розслідуванні, так і в суді, на їх думку підозра є необґрунтованою, ризики що наведені прокурором не обґрунтовані, обвинувачений має постійне місце реєстрації, має мати похилого віку, яку особисто бачив захисник, яка потребує допомоги, окрім того, обвинувачений не намагався переховуватись, не має наміру впливати на свідків, потерпілу, окрім того, не наведено конкретних фактів на підтвердження наявності ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України. Просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт, який на його думку в повному обсязі забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Потерпіла та її законний представник в судовому засіданні клопотання прокурора підтримали, просили строк тримання під вартою продовжити. Законний представник також суду зазначила, що вона має побоювання що перебуваючи на волі обвинувачений не буде намагатись якимось чином на них впливати, оскільки вони проживають поряд із місцем його реєстрації, окрім того, звертала увагу на те, що під час розгляду справи раніше обвинувачений сам пояснював суду, що за місцем реєстрації він проживав не лише із матір`ю, а й з сестрою та її родиною.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, встановив наступне.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 12.08.2019 року обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії обраного запобіжного заходу було продовжено до 26.01.2020 року. Враховуючи дату наступного судового засідання 04.02.2020 року, строк запобіжного заходу спливає. Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ініційовано прокурором шляхом подання відповідного клопотання. При вирішенні питання про доцільність продовження обраного запобіжного заходу судом враховується, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для його застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті. Наразі триває судовий розгляд та підозра є обґрунтованою до ступеню необхідного для даної стадії процесу, оскільки факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Про це викладено правові позиції в рішеннях ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови».

Ризики передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею, при продовженні строку тримання під вартою, та на наявність яких посилається прокурор, дійсно продовжують існувати. На підтвердження ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить по-перше, те, що з урахуванням пред`явленого обвинувачення існує можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що на думку суду обґрунтовано може викликати загрозу втечі обвинуваченого, про що викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії». По-друге, в ході розгляду справи не допитувались свідки, що викликає можливий ризик впливу обвинуваченого. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України». Ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, на який міститься посилання в клопотанні прокурора, не знайшов свого підтвердження. Судом враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазначала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, потерпілою від злочину є неповнолітня особа. В судовому засіданні потерпіла та її законний представник просили строку тримання під вартою продовжити, під час допиту потерпіла поводилась емоційно, з хвилюванням, законний представник суду пояснила, що вона має побоювання можливості тиску на неї та доньку з боку обвинуваченого, що буде перебувати на волі. Суд враховує наявність даних про обґрунтованість підозри до ступеню необхідного для даної стадії судового процесу, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має місце реєстрації. Доказів перебування на його утриманні мати похилого віку, наявності доходу не надано. Окрім того, враховуючи доводи обвинуваченого щодо неотримання належної медичної допомоги слід зазначити, що питання надання медичної допомоги обвинуваченим, що утримаються під вартою врегульовано спільним наказом №239/5/104 від 10.02.2012 року Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України, яким затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту. В тому числі, даним порядком визначено, що медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз вирішується питання про направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я. Доказів наявності хронічних захворювань, що перешкоджають перебувати в умовах ізолятора, неможливості надання належної допомоги, суду не надано Враховуючи, що на даний час наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України не змінилась, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу немає, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначається. Закінчити розгляд справи не є можливим до встановленого 2-місячного строку з причин, що не залежать від суду, у зв`язку із викликом в судове засідання свідків, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на строк, що не може перевищувати двох місяців, а клопотання обвинуваченого, задоволенню не підлягає. Керуючись ст. ст. 177, 194, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 21.03.2020 року. Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 22.01.2020 року. Ухвала згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1