Справа № 754/7444/20
У Х В А Л А
Іменем України

22 червня 2020 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

в присутності підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003920 від 21 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, українця, громадянина України, з вищою освітою, безробітного, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

ВСТАНОВИВ:
22 червня 2020 року слідчий СВ Деснянського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в межах проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003920 від 21.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , приблизно об 11 годині 30 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, вступив у словесну сварку із ОСОБА_7 , в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 взяв предмет, схожий на ніж, та утримуючи його у руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс ОСОБА_7 один удар клинком зазначеного предмета, схожого на ніж в область грудної клітини, в результаті чого, своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва. Лівосторонній гемопневмоторекс.
22.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено наявність ризиків для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, підставами обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , є наявність обґрунтованої підозри у вчинені умисного тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, а тому менш суворі запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_5 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості ухилення останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу у кримінальному проваджені, а також не зможуть забезпечити виконанню підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити, виходячи із обставин, якими воно обґрунтовується. Додатково пояснив про неможливість застосування іншого запобіжного заходу виходячи з наявних ризиків, яким клопотання обґрунтовується.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість. Просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, посилаючись на те, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий, вину визнає, а отже не буди переховуватись від органів досудового розслідування, будь-яким чином впливати на свідків, потерпілого.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив причетність до вказаного кримінального правопорушення, заперечував проти застосування запобіжного заходу у виді триманням під вартою.Просив обрати міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя приходить на наступних висновків.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003920 від 21 червня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 червня 2020 року ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КК України.
22 червня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину визнає.

Згідно з клопотанням, вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказам, а саме:
-оглядами місця події від 21.06.2020;

-показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 :

-речовими доказами у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено наявність ризиків для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до наступних висновків.
Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Крім того, ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Прокурор зазначив, що на даний час наявні ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Однак, прокурор при розгляді клопотання не довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України.

Зокрема, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності.
При застосуванні запобіжного заходу судом враховано, що підозрюваний раніше не судимий, вину визнає, щиро розкаюється, також судом враховано вік підозрюваного, його стан здоров`я, інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Таким чином, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України враховуючи особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 199, 202, 206 КПК України, п.3 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 є занадто суворим заходом для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, суд вважає недоцільним застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне обрати міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Згідно з положеннями ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виходячи з наведеного, з урахуванням особи підозрюваного, наявності зареєстрованого місця проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також буде запобігати його спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати цілодобово квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , крім розумного часу, необхідного для прибуття до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
1.прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2.не спілкуватись зі свідками в цьому кримінальному провадженні за винятком участі в процесуальних діях в присутності і слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Ухвалу передати через слідчого для виконання за місцем проживання підозрюваного до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві.

Строк дії ухвали 2 (два) місяці, а саме до 22 серпня 2020 року включно.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №3.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: