Ухвала
Іменем України
22 квітня 2020 року
м. Київ
судова справа № 541/1382/18
провадження № 51-1903ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з указаними судовими рішеннями.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Тобто касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Заперечуючи законність судових рішень, постановлених у кримінальному провадженні, скаржник має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, порушення норм права, які відповідно до положень ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте всупереч указаному захисник у своїй касаційній скарзі, обґрунтовуючи незаконність, на його думку, судових рішень, надаючи власну оцінку доказам у кримінальному провадженні, посилаючись на неповноту судового розгляду та порушення процесуального закону, по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. При цьому захисник

не вказав на конкретні порушення закону, допущені судами нижчих ланок, які з огляду на частини 1, 2 ст. 438 КПК України є підставами для їх скасування.
Не містить касаційна скарга захисника й належних доводів незаконності оскаржуваної ухвали апеляційного суду, постановленої в результаті перегляду вищевказаного вироку місцевого суду за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на підставах неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також допущених місцевим судом порушень процесуального закону, що, на його думку, потягло неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, із огляду на положення статей 412, 419, 438 цього Кодексу.
Крім указаного, захисник, усупереч вимогам ч. 6 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги не додав потрібної кількості її копій з додатками, необхідної для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 цього Кодексу в разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 жовтня 2019 рокута ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3