Справа № 308/527/13-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника підсудного ОСОБА_7 ОСОБА_12 ,

захисника підсудного ОСОБА_8 ОСОБА_13 ,

захисника підсудного ОСОБА_9 ОСОБА_14 ,

захисника підсудного ОСОБА_10 ОСОБА_15 ,

захисника підсудного ОСОБА_11 ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2003 року за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2004 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.07.2004 року, за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України (шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2003 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, що проживає за адресою: АДРЕСА_5 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України.

Прокурором у судовому засіданні було поставлено на обговорення питання, чи не надають підсудні згоди суду на застосування положень ст. 49 КК України, а саме у частині інкримінованих їм злочинів по епізодам за ч. ч. 2, 3 ст. 296 КК України та ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки з моменту вчинення цих злочинів сплили строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Підсудним ОСОБА_7 та його захисником подано до суду заяву від 14.04.2020 року, згідно з якою ОСОБА_7 просить закрити провадження у кримінальній справі щодо обвинувачення його у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 115, 263, 296 КК України у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Підсудним ОСОБА_8 подано до суду заяву від 13.04.2020 року, відповідно до якої він не заперечує щодо закриття справи за інкримінованою йому ст. 296 КК України за спливом строків притягнення до відповідальності. Також підсудним ОСОБА_8 подано до суду клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності від 14.04.2020 року, згідно з яким просить кримінальну справу по обвинуваченню його за п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 296 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Підсудним ОСОБА_9 подано до суду заяву від 13.04.2020 року, згідно з якою він не заперечує щодо закриття справи за інкримінованою йому ст. 296 КК України за спливом строків притягнення до відповідальності.

Підсудним ОСОБА_10 та його захисником подано до суду заяву від 14.04.2020 року, відповідно до якої з моменту вчинення діяння пройшло більше десяти років, а інкриміноване діяння ОСОБА_10 було вчинено ним у неповнолітньому віці. Враховуючи, що справа розглядається уже більше десяти років, а за ч. 1 ст. 115 КК України до неповнолітнього може бути застосовано покарання строком не більше десяти років та за ч. 2 ст. 296 КК України до п`яти років, то просить закрити кримінальну справу у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Підсудним ОСОБА_11 подано до суду заяву про звільнення від кримінальної відповідальності від 13.04.2020 року, у відповідності до якої йому роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення злочинів, передбачених п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України, та проти закриття кримінального провадження з цієї підстави не заперечує.

Розглянувши вказані заяви та клопотання підсудних, вислухавши прокурора, підсудних та їх захисників, вивчивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням 04.07.2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення хуліганства, знаходячись в громадському місці в районі розташування працюючих торгівельних закладів, а саме продовольчого магазину «Арсен», «Гірос-будки», що неподалік від будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у групі із неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності перехожих громадян, в тому числі і продавців вказаних магазинів, які, побачивши бійку, залишили робочі місця та вийшли на вулицю, ігноруючи їх неодноразові вимоги припинити злочин і таким чином протиставляючи себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, використовуючи незначний привід зауваження ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_9 не чіпати бездомного собаку, як привід почати бійку, вчинили з ним сварку, висловлюючись на адресу ОСОБА_17 нецензурною лайкою. Під час сварки, наздогнавши ОСОБА_17 , який, не бажаючи продовжувати конфлікт, відходив від вказаних осіб, ОСОБА_10 , знаходячись позаду потерпілого, наніс йому перший удар рукою по голові, після чого ОСОБА_7 , а разом з ним ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 збили ОСОБА_17 з ніг та, обступивши потерпілого і незважаючи на вимоги сторонніх людей очевидців злочину припинити насильство та спроби ОСОБА_18 , ОСОБА_19 утримати їх від подальшого спричинення тілесних ушкоджень, діючої узгоджено між собою, з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії словами: «Бий його» та нецензурною лайкою, нанесли лежачому на землі ОСОБА_17 з великою силою численні удари руками та взутими ногами по голові, спині, грудній клітці та руках, якими він намагався прикритися від ударів по голові. Зокрема ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногами по голові і тулубу ОСОБА_20 , сів йому на грудну клітку та наніс декілька ударів затиснутою в кулак рукою по обличчю. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами по голові, а також по спині і руках та, не обмежуючись цим, стрибнув обома ногами на голову лежачого на землі потерпілого. ОСОБА_10 наніс декілька ударів ногами по голові та в грудну клітку потерпілого. ОСОБА_9 намагався ударити потерпілого дерев`яним брусом, який з цією метою зірвав з лавки та приніс на місце події, а коли брус вихопив та відкинув в сторону його брат ОСОБА_18 , наніс декілька ударів ногами по голові та спині потерпілого. ОСОБА_11 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Почувши крики перехожих про те, що викликані працівники міліції, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, їх протиправність та кримінальну караність, припинили побиття ОСОБА_17 та втекли. В результаті хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , які відбувалися у громадському місці, у присутності інших осіб, продовжувалися тривалий час і вперто не припинялися незважаючи на зауваження і спроби сторонніх громадян припинити бійку, супроводжувалися нецензурною лайкою, ОСОБА_17 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_7 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та особою, раніше судимою за хуліганство.

Крім того, згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_7 , в лютому 2007 року, прибираючи в одній із кімнат за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в шафі для одягу знайшов металевий кистень, який згідно з висновком експерта № 1232 від 28.07.2008 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений кустарним способом за типом поліцейського телескопічного кийка. Вказаний кистень ОСОБА_7 в подальшому зберігав у себе вдома, а 04.07.2008 року з 18 до 21 год., без передбаченого законом дозволу носив при собі на вулиці та передав ОСОБА_9 на ігровому майданчику дитячого дошкільного закладу № 8, розташованого в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 31. ОСОБА_9 , отримавши від ОСОБА_7 даний кистень, наніс ним два-три удари об металеву трубу огорожі, деформувавши його верхній стрижень, та викинув під огорожею.

Таким чином, ОСОБА_7 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення 04.07.2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в громадському місці в районі розташування працюючих торгівельних закладів, а саме продовольчого магазину «Арсен», «Гірос-будки», що неподалік від будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у групі із ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності перехожих громадян, в тому числі і продавців вказаних магазинів, які, побачивши бійку, залишили робочі місця та вийшли на вулицю, ігноруючи їх неодноразові вимоги припинити злочин і таким чином протиставляючи себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, використовуючи незначний привід зауваження ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_9 не чіпати бездомного собаку, як привід почати бійку, вчинили з ним сварку, висловлюючись на адресу ОСОБА_17 нецензурною лайкою. Під час сварки, наздогнавши ОСОБА_17 , який, не бажаючи продовжувати конфлікт, відходив від вказаних осіб, ОСОБА_10 , знаходячись позаду потерпілого, наніс йому перший удар рукою по голові, після чого ОСОБА_8 , а разом з ним ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 збили ОСОБА_17 з ніг та, обступивши потерпілого і незважаючи на вимоги сторонніх людей очевидців злочину припинити насильство та спроби ОСОБА_18 , ОСОБА_19 утримати їх від подальшого спричинення тілесних ушкоджень, діючи узгоджено між собою, з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії словами: «Бий його» та нецензурною лайкою, нанесли лежачому на землі ОСОБА_17 з великою силою численні удари руками та взутими ногами по голові, спині, грудній клітці та руках, якими він намагався прикритися від ударів по голові. Зокрема ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами по голові, а також по спині і руках та, не обмежуючись цим, стрибнув обома ногами на голову лежачого на землі потерпілого. ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногами по голові і тулубу ОСОБА_17 , сів йому на грудну клітку та наніс декілька ударів затиснутою в кулак рукою по обличчю. ОСОБА_10 наніс декілька ударів ногами по голові та в грудну клітку потерпілого. ОСОБА_9 намагався ударити потерпілого дерев`яним брусом, який з цією метою зірвав з лавки та приніс на місце події, а коли брус вихопив та відкинув в сторону його брат ОСОБА_18 , наніс декілька ударів ногами по голові та спині потерпілого. ОСОБА_11 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Почувши крики перехожих про те, що викликані працівники міліції, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, їх протиправність та кримінальну караність, припинили побиття ОСОБА_17 та втекли. В результаті хуліганських дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які відбувалися у громадському місці, у присутності інших осіб, продовжувалися тривалий час і вперто не припинялися незважаючи на зауваження і спроби сторонніх громадян припинити бійку, супроводжувалися нецензурною лайкою, ОСОБА_17 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_8 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням 04.07.2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходячись в громадському місці в районі розташування працюючих торгівельних закладів, а саме продовольчого магазину «Арсен», «Гірос-будки», що неподалік від будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у групі із ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності перехожих громадян, в тому числі і продавців вказаних магазинів, які, побачивши бійку, залишили робочі місця та вийшли на вулицю, ігноруючи їх неодноразові вимоги припинити злочин і таким чином протиставляючи себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, використовуючи незначний привід зауваження ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_9 не чіпати бездомного собаку як привід почати бійку, вчинили з ним сварку, висловлюючись на адресу ОСОБА_17 нецензурною лайкою. Під час сварки, наздогнавши ОСОБА_17 , який, не бажаючи продовжувати конфлікт, відійшов від вказаних осіб, ОСОБА_10 , знаходячись позаду потерпілого, наніс йому перший удар рукою по голові. Після цього ОСОБА_9 , а разом з ним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 збили ОСОБА_17 з ніг та, обступивши потерпілого і незважаючи на вимоги сторонніх людей очевидців злочину припинити насильство та спроби ОСОБА_18 , ОСОБА_19 утримати їх від подальшого спричинення тілесних ушкоджень, діючи узгоджено між собою, з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії словами: «Бий його» та нецензурною лайкою, нанесли лежачому на землі ОСОБА_17 з великою силою численні удари руками та взутими ногами по голові, спині, грудній клітці та руках, якими той намагався прикритися від ударів по голові. Зокрема ОСОБА_9 намагався ударити потерпілого дерев`яним брусом, який з цією метою зірвав з лавки та приніс на місце події, а коли брус вихопив та відкинув в сторону його брат ОСОБА_18 , наніс декілька ударів ногами по голові та спині потерпілого. ОСОБА_10 наніс декілька ударів взутими ногами по голові, руках та в грудну клітку потерпілого. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами по голові, а також по спині і руках та, не обмежуючись цим, стрибнув обома ногами на голову лежачого на землі потерпілого. ОСОБА_7 наніс декілька ударів взутими ногами по голові і тулубу ОСОБА_20 , сів йому на грудну клітку та наніс декілька ударів затиснутою в кулак рукою по обличчю. ОСОБА_11 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Почувши крики перехожих про те, що викликані працівники міліції, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, їх протиправність та кримінальну караність, припинили побиття ОСОБА_17 та втекли. В результаті хуліганських дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які відбувалися у громадському місці, у присутності інших осіб, продовжувалися тривалий час і вперто не припинялися незважаючи на зауваження і спроби сторонніх громадян припинити бійку, супроводжувалися нецензурною лайкою, ОСОБА_17 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_9 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення 04.07.2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_10 , знаходячись в громадському місці в районі розташування працюючих торгівельних закладів, а саме продовольчого магазину «Арсен», «Гірос-будки», що неподалік від будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у групі із ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності перехожих громадян, в тому числі і продавців вказаних магазинів, які, побачивши бійку, залишили робочі місця та вийшли на вулицю, ігноруючи їх неодноразові вимоги припинити злочин і таким чином протиставляючи себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, використовуючи незначний привід зауваження ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_9 не чіпати бездомного собаку, як привід почати бійку, вчинили з ним сварку, висловлюючись на адресу ОСОБА_17 нецензурною лайкою. Під час сварки, наздогнавши ОСОБА_17 , який, не бажаючи продовжувати конфлікт, відійшов від вказаних осіб, ОСОБА_10 , знаходячись позаду потерпілого, наніс йому перший удар рукою по голові, після чого разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 збили ОСОБА_17 з ніг та, обступивши потерпілого і незважаючи на вимоги сторонніх людей очевидців злочину припинити насильство та спроби ОСОБА_18 , ОСОБА_19 утримати їх від подальшого спричинення тілесних ушкоджень, діючи узгоджено між собою, з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії словами: «Бий його» та нецензурною лайкою, нанесли лежачому на землі ОСОБА_17 з великою силою численні удари руками та взутими ногами по голові, спині, грудній клітці та руках, якими той намагався прикритися від ударів по голові. Зокрема ОСОБА_10 наніс декілька ударів взутими ногами по голові, руках та в грудну клітку потерпілого. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами по голові, а також по спині і руках та, не обмежуючись цим, стрибнув обома ногами на голову лежачого на землі потерпілого. ОСОБА_7 наніс декілька ударів взутими ногами по голові і тулубу ОСОБА_20 , сів йому на грудну клітку та наніс декілька ударів затиснутою в кулак рукою по обличчю. ОСОБА_9 намагався ударити потерпілого дерев`яний брусом, який з цією метою зірвав з лавки та приніс на місце події, а коли брус вихопив та відкинув в сторону його брат ОСОБА_18 , наніс декілька ударів ногами по голові та спині потерпілого. ОСОБА_11 наніс декілька ударів ногами по тулубу потерпілого. Почувши крики перехожих про те, що викликані працівники міліції, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, їх протиправність та кримінальну караність, припинили побиття ОСОБА_17 та втекли. В результаті хуліганських дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які відбувалися у громадському місці, у присутності інших осіб, продовжувалися тривалий час і вперто не припинялися незважаючи на зауваження і спроби сторонніх громадян припинити бійку, супроводжувалися нецензурною лайкою, ОСОБА_17 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_10 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням 04.07.2008 року, приблизно о 22 год. 30 хв., ОСОБА_11 , знаходячись в громадському місці в районі розташування працюючих торгівельних закладів, а саме продовольчого магазину «Арсен», «Гірос-будки», що неподалік від будинку АДРЕСА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у групі із ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, в присутності перехожих громадян, в тому числі і продавців вказаних магазинів, які, побачивши бійку, залишили робочі місця та вийшли на вулицю, ігноруючи їх неодноразові вимогу припинити злочин і таким чином протиставляючи себе оточуючим та виявляючи своє зневажливе до них ставлення, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, використовуючи незначний привід зауваження ОСОБА_17 на адресу ОСОБА_9 не чіпати бездомного собаку, як привід почати бійку, вчинили з ним сварку, висловлюючись на адресу ОСОБА_17 нецензурною лайкою. Під час сварки, наздогнавши ОСОБА_17 , який, не бажаючи продовжувати конфлікт, відходив від вказаних осіб, ОСОБА_10 , знаходячись позаду потерпілого, наніс йому перший удар рукою по голові, після чого ОСОБА_11 , а разом з ним ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 збили ОСОБА_17 з ніг та, обступивши потерпілого і незважаючи на вимоги сторонніх людей очевидців злочину припинити насильство та спроби ОСОБА_18 , ОСОБА_19 утримати їх від подальшого спричинення тілесних ушкоджень, діючи узгоджено між собою, з особливою зухвалістю, супроводжуючи свої дії словами: «Бий його» та нецензурною лайкою, нанесли лежачому на землі ОСОБА_17 з великою силою численні удари руками та взутими ногами по голові, спині, грудній клітці та руках, якими він намагався прикритися від ударів по голові. Зокрема ОСОБА_11 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами з великою силою по тулубу. ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 декілька ударів взутими ногами по голові, а також по спині і руках та, не обмежуючись цим, стрибнув обома ногами на голову лежачого на землі потерпілого. ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногами по голові і тулубу ОСОБА_20 , сів йому на грудну клітку та наніс декілька ударів затиснутою в кулак рукою по обличчю. ОСОБА_10 наніс декілька ударів ногами по голові та в грудну клітку потерпілого. ОСОБА_9 намагався ударити потерпілого дерев`яним брусом, який з цією метою зірвав з лавки та приніс на місце події, а коли брус вихопив та відкинув в сторону його брат ОСОБА_18 , наніс декілька ударів ногами по голові та спині потерпілого. Почувши крики перехожих про те, що викликані працівники міліції, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , усвідомлюючи наслідки своїх дій, їх протиправність та кримінальну караність, припинили побиття ОСОБА_17 та втекли. В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які відбувалися у громадському місці, у присутності інших осіб, продовжувалися тривалий час і вперто не припинялися незважаючи на зауваження і спроби сторонніх громадян припинити бійку, супроводжувалися нецензурною лайкою, ОСОБА_17 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_11 досудовим слідством обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, підсудний ОСОБА_7 інкриміновані йому злочини, передбачені ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України, а підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 інкримінований їм злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, вчинили у липні 2008 року.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або арешту на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Частиною 1 ст. 106 КК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За приписами ч. 2 ст. 11-1 КПК України 1960 року суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода підсудного на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що підсудні обвинувачується у вчинені злочинів, які відповідно до класифікації злочинів за ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості та з дня вчинення вказаних злочинів минуло більше п`яти років.

Під час перебігу строку давності підсудні від слідства та суду не ухилялися, злочинів не вчиняли, а тому перебіг строку давності не зупинявся та не переривався.

З урахуванням наведених обставин, оскільки підсудні проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не заперечують, колегія суддів вважає, що підсудний ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням встановлених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, підсудні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням встановлених ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальну справу відносно них у цій частині слід закрити.

Що стосується інших вимог клопотання підсудних, то у їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Злочин, передбачений п. п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються підсудні, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі.

За загальним розумінням застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності злочину та особи, яка його вчинила, внаслідок спливу певного проміжку часу, що істотно позначається на досягненні мети покарання, виконанні завдань загальної і спеціальної превенції.

Закон не пов`язує можливість застосування положень ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою винуватості, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим для суду, окрім встановленої заборони у частині 5 вказаної статті на застосування давності у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Разом із тим, застосування давності до особи, в разі вчинення нею особливо тяжкого злочину, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, є правом, а не обов`язком суду.

Питання про застосування давності в цьому випадку вирішується судом відповідно до положень ч. 4 ст. 49 КК України.

Така особливість законодавчого врегулювання застосування інституту давності за вказані злочини обумовлена підвищеною суспільною небезпечністю вчиненого та особи, яка його вчинила.

Тобто, в даному випадку законодавцем встановлено факультативний порядок незастосування строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Якщо ж суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Отже, це є правом суду у кожному конкретному випадку відмовити у застосуванні давності або застосувати давність, призначивши вироком суду покарання у виді позбавлення волі на певний строк із подальшим звільненням від його відбування, навіть в разі заперечення винної особи від такого звільнення застосувати положення ст. ст. 49, 74 ч. 5 КК України.

Виокремлення законодавцем права суду застосувати давність в разі вчинення особою особливо тяжкого злочину, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, свідчить про необхідність ухвалювати рішення не про беззастережне звільнення від кримінальної відповідальності, а у кожному випадку застосування строку давності мотивувати можливість такого звільнення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 12 вересня 2019 року у справі № 754/15398/17 (номер судового провадження: 51-153км19).

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КПК України 1960 року в усіх питаннях, які вирішуються судом під час судового розгляду, суд виносить ухвали. Ухвали про закриття справи виносяться судом у нарадчій кімнаті і викладаються у вигляді окремого документа, який підписується всім складом суду.

За правилами ч. 1 ст. 282 КПК України 1960 року, якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підстави для закриття справи, передбачені статтею 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя постановою, закриває справу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-1, 273, 282 КПК України 1960 року, ст. ст. 12, 44, 49, 106 КК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, на підставі ст. 49, п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальну справу в частині обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
У задоволенні інших вимог клопотання відмовити.
На ухвалу протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3