Дата документу 01.04.2020 Справа № 330/2714/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/704/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 330/2714/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 місяці, тобто до 17 березня 2020 року включно.
Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

Згідно з матеріалами провадження, в провадженні Якимівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України.
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 13.01.2020 року обвинуваченого ОСОБА_7 було оголошено в розшук, провадження по справі зупинено.
16.01.2020 року працівниками Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано у порядку ст.208 КПК України.
Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 17.01.2020 року судове провадження по кримінальні справі було відновлено.
17.01.2020 року на адресу Якимівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивоване тим, що, на її думку, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також прокурор просить прийняти до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, хоча не є інвалідом, звільнившись з місць позбавлення волі належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти нові умисні злочини.

За наслідками розгляду клопотання, оцінюючи всі обставини провадження у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважаючи, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та максимально нівелює ризики, передбачені ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню. В обґрунтування скарги зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, судом не враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого. Суд першої інстанції також не дослідив кому саме належить будинок, за адресою останнього фактичного проживання ОСОБА_7 , оскільки місце його реєстрації не відповідає місцю фактичного проживання. Постановляючи рішення, суд не взяв до уваги обставини, які підтверджують вказані у клопотанні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, прокурор посилається на порушення обвинуваченим обов`язків та умов домашнього арешту.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17.01.2020 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; обвинуваченого, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт обвинуваченому ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також його твердження про не встановлення судом обставин, які б надавали можливість застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, колегія суддів вважає безпідставними. При апеляційному розгляді прокурором не доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Суд першої інстанції, дотримуючись в повній мірі положень ст.331 КПК України, та розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував наявність у нього постійного місця проживання та реєстрації, наявність міцних соціальних зв`язків, тяжкість скоєного злочину. В той же час, розглядаючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції врахував і наявність попередніх судимостей, перебування обвинуваченого у розшуку, що в свою чергу підтверджує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою.

Разом з тим, надані до апеляційної скарги рапорти про відсутність обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем мешкання датовані 19.01.2020 та 21.01.2020, інших даних про неналежне виконання обов`язків обвинуваченим протягом лютого, березня, суду не надано.

Доказів про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належної процесуальної поведінки, прокурором не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є в даному випадку на даній стадії кримінального провадження адекватним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, забезпечення його належної процесуальної поведінки, та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано змінив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, тим самим забезпечивши дотримання прав особи на свободу та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
В той же час слід зазначити, що оскаржуваною ухвалою до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 17.03.2020 включно, тобто строк дії ухвали сплинув.

За наведених обставин підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Якимівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4