печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 12.02.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001474.
ВСТАНОВИВ:
10 березня 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 12.02.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001474.
Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001474 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382 КК України.
08 січня 2020 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого у кримінальному провадженні №0001474, в якому просив надати витяг з ЄРДР, визнати його потерпілим та провести слідчі розшукові дії.
12 лютого 2020 року постановою слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 у частково задоволено клопотання ОСОБА_3 відповідно до якої в частині видачі витягу з ЄРДР клопотання задоволено, в частині визнання його потерпілим клопотання залишилось не розглянутим, в частині проведення слідчих розшукових в задоволенні клопотання відмовлено з підстав того, що заявник не є потерпілим.
Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду скарги повідомлялися належним чином, до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.
Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м.Києві у судове засідання не з`явився, заяви, клопотання або письмові заперечення не були подані, про причини неявки до суду не повідомлено.
Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, приходжу до наступного висновку. Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення шодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 93 КПК України зазначено, що сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 220 КПК України встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України).
Аргументуючи рішення слідчий не вказав, мотивів відмови в задоволенні клопотання у визнанні потерпілим та зробив передчасні висновки з приводу відмови в задоволенні клопотання про проведення слідчих розшукових дій .
Наряду з викладеним, всупереч вимогам ст. 110 КПК України, оскаржувана стороною захисту постанова прокурора є немотивованою.
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про незаконність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.
Разом з тим, скарга не підлягає задоволенню у частині зобов`язання уповноваженої особи у кримінальному провадженні №0001474 вчинити дію провести слідчі розшукові дії, визнати потерпілим, оскільки слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, що узгоджується з ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 2,7, 9, 62-4, 220, 221, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу - задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Києві ОСОБА_4 від 12.02.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001474 та зобов`язати слідчого у даному кримінальному провадженні розглянути клопотання ОСОБА_3 від 08 січня2020 року.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1