ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1667/20 Справа № 202/3713/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000833 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старомлинівка Великоновосілківського району, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 5000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
09.02.2017 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , діючи умисно, почав наносити останній тілесні ушкодження стиснутим кулаком правої руки 3 удари в зовнішню (бічну) ліву зону плеча, 4 удари стиснутим кулаком правої руки в зовнішню (бічну) зону руки з лівої сторони, 5 ударів стиснутим кулаком правої руки в скроневу зону голови з лівої сторони, 3 удари стиснутим кулаком лівої руки в лопаткову зону з правої сторони, 3 удари стиснутим кулаком правої руки в скроневу зону голови з лівої сторони, 2 удари стиснутим кулаком правої руки в зовнішню (бічну) зону плеча з лівої сторони, після чого, схопивши за руки, штовхнув об сусідні вхідні двері, від чого потерпіла вдарилась тім`яною зоною голови з правої сторони. Далі, ОСОБА_6 схопив правою рукою за волосся потерпілу ОСОБА_9 і почав бити її об вхідні сусідні двері правою скроневою зоною голови останньої, після чого, не зупинившись на досягнутому, наніс ще 4 удари стиснутим кулаком правої руки в скроневу ліву зону голови, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Вказані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду, витребувати матеріали досудового розслідування для підтвердження відсутності в його діях суспільно-небезпечного діяння та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що при новому розгляді справи суд першої інстанції не виправив дефекти досудового розслідування пов`язані з приховуванням факту завданням потерпілою тілесних ушкоджень обвинуваченому та проведенням іншого досудового розслідування за даним фактом.
Вказує, що суд помилково зазначив, що справа по відношенню до потерпілої закрита, оскільки вона не закрита, а постанова слідчого від 18.08.2018 року відмінена.
Також зазначає, що покази свідка та потерпілої не можна вважати належними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним матеріалам справи, потерпіла постійно змінювала покази.
Вказує, що висновки суду про те, що висновок експерта про наявність у потерпілої струсу мозку заснований на діагнозі неналежного лікаря, що не підтвердили експерти ОСОБА_10 та лікар ОСОБА_11 , не відповідає обставинам справи.
Зазначає, що слідчий експеримент суперечить закону, а викладені в ньому обставини не узгоджуються з показами третього допиту потерпілої, на що суд звернув увагу, але оцінку не дав.
Вказує, що клопотання обвинуваченого про надання суду протоколів допиту потерпілої та свідка при досудовому розслідуванні, витребування CD диска, що підтверджує порушення прав підозрюваного, знову були відхилені, а оцінка порушення права на захист не дана.
Крім того вказує, що судом не надано оцінку наступним фактам: наявності в матеріалах справи не одного документа про наявність у потерпілої неприязних відносин до обвинуваченого; ігнорування експертом встановленого міністерством здоров`я протоколу лікування хворих із струсом мозку.
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомила, у зв`язку з чим, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності потерпілої, відповідно до вимог ст.405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, встановивши правильно фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, проаналізував, дослідив усі докази по справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, за яке його засуджено, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом першої інстанції доказами, вказаними у вироку, а посилання сторони захисту ретельно перевірені та спростовані в ході судового розгляду в суді першої інстанції.
Так, під час допиту в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_6 є колишнім співмешканцем її матері, та вони мешкали в квартирі АДРЕСА_3 . У подальшому її мати - ОСОБА_12 дозволила їй мешкати у зазначеній квартирі, а сама переїхала до іншого місця мешкання. Тривалий час у вказаній квартирі вона мешкала разом зі своєю донькою та обвинуваченим ОСОБА_6 , однак через деякий час останній змінив місце мешкання. 09 лютого 2017 року близько 15 години у неї в гостях знаходилась її подруга - ОСОБА_13 та вони почули шум біля вхідних дверей, підійшовши до дверей вони побачили ОСОБА_6 який намагався зламати замок, на що вона відчинила двері та вийшла до нього, закривши собою прохід до квартири та почала просити його припинити ламати замок, однак останній не реагував, наніс їй близько 2-3 ударів по голові кулаками та намагався відштовхнути її від дверей, та на допомогу їй прибігла її подруга - ОСОБА_13 , вони відштовхнули ОСОБА_6 , зачинилися всередині квартири та зателефонували до поліції.
З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що 09 лютого 2017 року вона забрала свою доньку разом із донькою ОСОБА_9 зі школи та приїхала до останньої за адресою: квартира АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаній квартирі вони почувши шум біля дверей, на що ОСОБА_9 подивилась що відбувається, та повідомила що це ОСОБА_6 . Після чого вона разом із дітьми зайшли до кімнати, а ОСОБА_9 вийшла з квартири з метою припинити дії ОСОБА_14 . Після чого, вона виглянула з кімнати та побачила, що ОСОБА_6 вів себе агресивно, почав хапати потерпілу за руки, після чого наніс їй близько 2-3 ударів по голові, на що вона побігла на допомогу, допомогла зачинити двері та вони викликали співробітників поліції.
Свідок ОСОБА_12 , будучи допитаною в суді першої інстанції повідомила, що обвинувачений ОСОБА_6 є її колишнім співмешканцем, з яким вони мешкали однією родиною, та свідком подій, що мали місце 09 лютого 2017 року особисто вона не була, що трапилось їй відомо зі слів її доньки та ОСОБА_13 , які зателефонували та розповіли, що ОСОБА_6 намагався проникнути до квартири. Після чого, вона одразу приїхала, її донька скаржилась на головну біль, запаморочення, а також вона бачила в той день обвинуваченого у якого на руках були подряпини.
Судом першої інстанції також було допитано в якості свідка ОСОБА_15 , яка повідомила, що працює слідчим у Індустріальному ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та свідком подій особисто не була, а лише пам`ятає, що приймала заяву у потерпілої ОСОБА_9 з приводу спричинення їх тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_6 .
Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 пояснив, що він є працівник патрульної поліції та 09 лютого 2017 року надійшов виклик за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши на виклик, він побачив біля під`їзду ОСОБА_6 у якого відбувався конфлікт з його колишньою співмешканкою, а також спілкувався із потерпілою ОСОБА_9 , яка повідомила, що ОСОБА_6 намагався проникнути у її житло та спричинив їй тілесні ушкодження.
Будучи допитаним в суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 повідомив, що він працює лікарем-хірургом та проводив лікування потерпілої ОСОБА_9 у лютому 2017 року. Повідомив, що діагноз струс головного мозку ставиться з врахуванням скарг пацієнта, обстеження клінічної картини та з врахуванням черепно-мозкових симптомів і зазначив, що струс головного мозку можливо лікувати як стаціонарно, так і амбулаторно. Також пояснив, що діагноз ставив безпосередньо лікар невропатолог, після чого обстежена була госпіталізована.
До того ж сам обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в судовому засіданні, не заперечував факт нанесення 2-3 ударів рукою в обличчя потерпілій ОСОБА_9 та пояснив, що 09 лютого 2017 року він прийшов до зазначеної квартири з метою змінити замок вхідної двері, оскільки ОСОБА_9 не впускала його до квартири, в той час, як за рішенням суду він має право проживати у вказаній квартирі. Після чого, він за допомогою викрутки намагався змінити замок вхідних дверей, та його дії стали викриті ОСОБА_9 , яка стала кричати та кликати на допомогу, а він, в свою чергу намагався продовжити змінити замок. Після чого потерпіла ОСОБА_9 стала відштовхувати його від дверей, від чого він вдарився, на що смикнув її за руку та намагався потрапити всередину квартири, однак ОСОБА_9 почала кусатися, у зв`язку з чим, він наніс їй близько 2-3 ударів рукою в обличчя з метою припинити її дії.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_9 чи свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному провадженні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання потерпілої та свідків повністю узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.05.2017 року, згідно якого в приміщенні КЗ Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня ДОР, за адресою: м. Дніпро, вул.Батумська, 13, на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2017 року була вилучена історія стаціонарного хворого ОСОБА_9 № 0170717 на 19 арк. (т. 1, а.кп. 99-104); протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2017 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого в приміщенні КЗ Дніпропетровське обласне бюро СМЕ ДОР за адресою: м. Дніпро, пл.Жовтнева, 14 потерпіла ОСОБА_9 вказала на механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 за обставин, що мали місце 09 лютого 2017 року (т. 1, а.кп. 123-134); згідно Журналу викликів за 09-10 лютого 2017 року до Центральної оперативної диспетчерської за номером 103, міститься запис № 455 про звернення 10.02.2017 року о 09:22 год. жінки з прізвищем ОСОБА_18 за приводу її вчорашнього побиття, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 103/41 (т. 2, а.кп. 63-129); відповідно до листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки, 09.02.2017 року о 15:33 на спецлінію 102 з номеру телефону НОМЕР_1 від жінки, яка назвалася ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_2 невідомий чоловік виламує двері, дане повідомлення зареєстроване до журналу єдиного обліку 09.02.2017 року під №2664; 09.02.2017 року о 15:59 на спецлінію 102 з номеру телефону НОМЕР_2 від жінки, яка назвалася ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_2 , колишній співмешканець виламує двері, дане повідомлення зареєстроване до журналу єдиного обліку 09.02.2017 року під № 2665; 10.02.2017 року о 10:34 на спецлінію 102 з номеру телефону НОМЕР_3 від ОСОБА_20 , яка назвалась медичним працівником 6-ї міської лікарні, надійшло повідомлення про те, що до даного медичного закладу звернулась ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Зі слів потерпілої, її побив вітчим по АДРЕСА_2 , дане повідомлення зареєстроване до журналу єдиного обліку 10.02.2017 під № 2731 (т. 2, а.кп. 41-42).
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 1527е від 20.05.2017 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; садна за задній поверхні шиї; синців на задній поверхні лівого плеча у верхній та нижній третині, на лівій кисті, численних підшкірних крововиливів правої верхньої кінцівки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6МКЛ, тобто і в термін на який вказує ОСОБА_9 та слідчий у постанові.
Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: садна на задній поверхні шиї; синців на задній поверхні лівого плеча у верхній та нижній третині, на лівій кисті, численних підшкірних крововиливів правої верхньої кінцівки - відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).
Неврологічна симптоматика з приводу черепно-мозкової травми, струсу головного мозку вкладається в термін до 21 доби.
Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження в області голови, шиї та верхніх кінцівок не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область голови, шиї та верхніх кінцівок, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями.
Враховуючи відсутність будь-яких об`єктивних ознак тілесних ушкоджень в області тулубу та нижніх кінцівок, конкретизувати положення потерпілої та нападаючого в момент нанесення тілесних ушкоджень неможливо, оскільки тілесні ушкодження на голові, шиї та верхніх кінцівках могли бути отриманні при різному розташуванні потерпілої та нападаючого, а також в різних положеннях останніх.
Локалізація та характер виявлених у неї тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за її участю від 18.05.2017 року (т. 1, а.кп. 118-122).
Підстав для того, щоб вважати докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винність ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, колегія суддів не знаходить.
Також судом першої інстанції за клопотанням обвинуваченого була допитана експерт ОСОБА_21 , яка підтвердила свій висновок судово-медичної експертизи №1527е від 20 травня 2017 року та пояснила, що експертизу проводила за наданою медичною документацією, проведеним оглядом потерпілої ОСОБА_9 та проведеним слідчим експериментом за участю потерпілої ОСОБА_9 . Також експерт зазначила, що струс головного мозку встановлюється лікарями при проведенні лікування.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що висновок експерта про наявність у потерпілої ОСОБА_9 струсу головного мозку заснований на діагнозі неналежного лікаря, оскільки вказані доводи перевірялись судом першої інстанції та обґрунтовано визнані безпідставними та такими, що спростовуються показами свідка ОСОБА_17 та експерта ОСОБА_21 .
Посилання обвинуваченого на те, що слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_9 суперечить закону, а викладені в ньому обставини не узгоджуються з показами третього допиту потерпілої, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказану слідчу дію проведено з дотриманням вимог процесуального законодавства, а зміст протоколу відповідає положенням статей 104, 240 КПК України.
Не знайшли свого підтвердження й доводи обвинуваченого про порушення принципу змагальності сторін через безпідставну відмову у задоволенні його клопотань про пред`явлення до суду протоколів допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_13 під час досудового розслідування, які на його думку мають розбіжності з останніми показами, та пред`явлення СD-диску, який підтверджує порушення його прав під час проведення досудового розслідування.
Частиною 1 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Разом із цим, відповідно до ч. 6 вказаної статті, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом першої інстанції було забезпечено реалізацію сторонами їхніх процесуальних прав та розглянуто значну кількість клопотань, які заявлялися обвинуваченим ОСОБА_6 в ході розгляду кримінального провадження. Рішення, прийняті за результатами їх розгляду, із якими не погоджується обвинувачений, не може свідчити про порушення цього принципу.
Так, судом першої інстанції за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 було витребувано та досліджено в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке було зареєстровано за заявою ОСОБА_6 щодо спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що вказане кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не закрите, оскільки постанова слідчого про його закриття була скасована, не спростовують висновків суду першої інстанції та ніяким чином не свідчать про його невинність у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_9 .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що покази свідка ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_9 не можна вважати належними доказами, оскільки вони не відповідають фактичним матеріалам справи, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки покази, надані свідком ОСОБА_13 та потерпілою ОСОБА_9 в судовому засіданні узгоджуються з показами інших свідків, висновком судово-медичної експертизи №1527е від 20.05.2017 року та протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2017 року, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.
Що стосується посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на наявність у потерпілої ОСОБА_9 неприязних відносин щодо нього, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що спростовуються показами самої потерпілої ОСОБА_9 , яка не підтвердила факту наявності неприязних відносин до обвинуваченого.
Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за встановлених у вироку фактичних обставин, є ґрунтовним, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, які були досліджені з дотриманням вимог закону, детально проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи викладене, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції згідно вимог ст.370 КПК України є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний зібраний доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, який за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо вступної, мотивувальної та резолютивної його частини. При цьому, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, так само як і неповноти судового розгляду, переглядом кримінального провадження в апеляційному порядку, не виявлено.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення, а вироку суду першої інстанції, без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: