Справа № 357/9962/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області кримінальне провадження за № 0003121 від 15.06.2017 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільна Тарасівка, Білоцерківського району, Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_5 , 2015 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.12.2013 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року 11 місяців позбавлення волі. Звільнений із залу суду по відбуттю строку покарання;

2) 11.11.2019 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_6 ,

представник потерпілого: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що 05.06.2017 приблизно о 20 години 30 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, користуючись відсутністю власника майна, шляхом пошкодження навісного замка, незаконно проник до приміщення пункту гарантійного обслуговування акумуляторних батарей ТОВ «Світ акумуляторів», за адресою: вул. Таращанська, 193, в м. Біла Церква Київської області, звідки повторно вчинив крадіжку акумуляторів АКБ 6СТ 74 А2 FORSE в кількості 2 одиниць, акумуляторів АКБ 6СТ 77 А2 FORSE в кількості 2 одиниць, акумуляторів АКБ 6СТ 60 А2 FORSE в кількості 2 одиниць, акумулятора АКБ 6СТ 70 А2 VARTA, акумуляторів АКБ 6СТ 60 А2 NORMA в кількості 2 одиниць, акумулятора АКБ 6СТ 60 А2 OBERON, акумулятора АКБ 6СТ 190 А2 OBERON, акумулятора АКБ 6СТ 60 А2 INCI ACU, належних ТОВ «Світ акумуляторів».

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Світ акумуляторів» матеріальної шкоди на загальну суму 14001,12 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), яке поєднане з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, розкаювався та пояснив, що 05.06.2017 у другій половини дня, точного часу не пам`ятає у зв`язку зі спливом тривалого часу, перебуваючи по АДРЕСА_2 , пошкодив навісний замок та проник до приміщення пункту гарантійного обслуговування акумуляторних батарей, звідки викрав акумулятори, перелік яких зазначений в обвинувальному акті і також у зв`язку з тривалістю подій на сьогодні не пам`ятає. В скоєному злочині каявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, судом встановлено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - визнання вини, обставину яка обтяжує його покарання - рецидив злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше неодноразово судимий, на теперішній час відбуває покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , 2013 року народження та ОСОБА_5 , 2015 року народження, не працевлаштований, законного джерела заробітку не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також враховуючи, що майнову шкоду не відшкодовано, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді позбавлення волі та позицію обвинуваченого, який просив суворо не карати, врахувати визнання його вини, судом також врахована думка представника потерпілого, який просив призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції статті КК України.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно з вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019, ОСОБА_3 був визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Враховуючи, що даний злочин ОСОБА_3 вчинив до ухвалення вищевказаного вирока, у зв`язку з чим необхідно ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів у відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019, та покаранням за даним вироком, а строк відбуття покарання по даному вироку рахувати з дня затримання ОСОБА_3 за попереднім вироком з 27.07.2018. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою, виходячи із правил зарахування строку досудового заключення, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку: день за день.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових злочинів, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Дане остаточне покарання (позбавлення волі) відносно обвинуваченого, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Суд вважає за можливе не обирати запобіжний захід обвинуваченому, оскільки ОСОБА_3 вже засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019.

Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань призначеного за даним вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27.07.2018.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання частково відбуте покарання за попереднім вироком, а саме період часу попереднього ув`язнення з 27.07.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1