Провадження по справі № 1-м/522/2/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїва, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого вироком Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 до покарання із застосуванням ст.64 КК РФ у вигляді 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації,
за участю прокурора ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 р. ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, (замах на незаконний збут наркотичних засобів, тобто навмисних дій, безпосередньо направлених на вчинення злочину незаконний збут наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі цієї особи), що є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність, та засуджений до покарання із застосуванням ст.64 КК РФ до 10 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 9 УФСВП Росії по Курській області, кінець строку відбуття покарання - 11.11.2025 року.
Останнє відоме місце проживання засудженого ОСОБА_3 в Україні: АДРЕСА_1 .
28.08.2017 р. Міністерство юстиції України звернулося до суду із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні засудженого ОСОБА_3 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2017р. задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_3 . Вирок Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року, стосовно ОСОБА_3 засудженого за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, із застосуванням ст.64 КК РФ до 10 років розбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.12.2019р. задоволено частково апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 . Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20.09.2019 року, якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_3 - скасовано. Призначено новий розгляд клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_3 в тому ж суді, в іншому складі суду.
Заслухавши думку прокурора, який вважає за можливе клопотання задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 603 КПК України при розгляді клопотання суд не перевіряє фактичні обставини справи, встановлені вироком іноземної держави, та не вирішує питання про винуватість особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства Юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 р., компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави, замінюючи міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин.
Згідно паспортних даних ОСОБА_3 є громадянином України.
Враховуючи, що засуджений вироком Російської Федерації, який набрав законної сили, ОСОБА_3 є громадянином України, та строк покарання, який має відбувати засуджений більше шести місяців, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання за кримінальне правопорушення (внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок), яке є злочином, згідно із законодавством України, то суд вбачає підстави для приведення вироку у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ст. 11 Конвенції «Про передачу засуджених осіб» при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального Кодексу України та визначає покарання.

Дії засудженого ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, тобто навмисних дій, безпосередньо направлених на вчинення злочину незаконний збут наркотичних засобів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі цієї особи.
Диспозицією ч.3 ст.307 КК України передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього.
Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 26.04.2002 р. «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», встановлено, що злочини, передбачені статтями 307, 309 або 311 КК України, визнаються закінченими з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиціях цих статей альтернативних дій. У випадках, коли винна особа вчинила одну або декілька зазначених дій, але не встигла вчинити іншу дію із тих, які охоплювались її умислом, скоєне слід розглядати як закінчений злочин за виконаними діями, а незавершена дія окремої кваліфікації як готування до злочину або як замах на злочин не потребує.
Отже враховуючи диспозицію ч.3 ст.307 КК України та роз`яснення вказаної вище Постанови Пленуму Верховного суду України, факт незаконного виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є закінченим складом кримінального правопорушення.
Враховуючи наведені норми закону та роз`яснення викладені у постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», суд приходить до висновку, що у даному випадку дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за яке передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Згідно ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються у тому числі : з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину.
При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій статті 66 КК України.
Відповідно до вироку Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, вироком стосовно ОСОБА_3 до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого враховано вчинення злочину вперше, повне визнання провини, щире каяття.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України вбачається, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

На підставі викладеного, суд призначає ОСОБА_3 покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину, а тому судом при приведенні вироку Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року, стосовно ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України не буде застосовуватися додаткове покарання, передбачене диспозицією статті ч. 3 ст. 307 КК України у виді конфіскації майна.

На підставі викладеного, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року, стосовно ОСОБА_3 та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з 12.11.2015 року із зарахуванням часу попереднього тримання під вартою .

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 9 - 12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 606- 610 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати і виконати на території України вирок Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації,. із застосуванням ст. 64 КК РФ до позбавлення волі строком на 10 років.
Вирок Хімкінського міського суду Московської області від 24.06.2016 року, стосовно ОСОБА_3 , засудженого за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228-1 Кримінального кодексу Російської Федерації, із застосуванням ст.64 КК РФ, до 10 років розбавлення волі привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_3 , засудженим за ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 листопада 2015 року із зарахуванням часу попереднього тримання під вартою.
Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.
Копію ухвали суду вручити прокурору та направити до Міністерства юстиції України для подальшого інформування держави винесення вироку та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні для організації та фактичного виконання судового рішення.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а стороною, що не була присутня в судовому засіданні з дня отримання копії ухвали.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси : ОСОБА_1

19.05.2020