КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року про продовження ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60днів, тобто до 06 жовтня 2019 року включно,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року при вирішенні в порядку ст. 331 КПК України питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 було задоволено клопотання прокурора та продовжено йому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 06 жовтня 2019 року включно.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та задовольнити його клопотання щодо застосування більш м`якого, не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу. В обґрунтування своїх вимог вказав, що посилання прокурора на ризики, передбачені п.п. 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованими та недоведеними.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні дані, що свідчать про те, яким чином обвинувачений ОСОБА_7 , у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, вчинятиме спроби переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Захисник вважає, що стороною обвинувачення не доведена наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, апелянт зазначив, що в межах цього кримінального провадження до ОСОБА_7 раніше застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, протягом строку дії якого, останній не порушував покладені на нього обов`язки.
Таким чином, на переконання сторони захисту, є підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу дасть можливість запобігання усім ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, і жодним чином не ускладнить судовий розгляд кримінального провадження.

Апеляційним судом в черговий раз вживались заходи для забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні 18.02.2020 року, а оскільки дозвіл на його доставку до апеляційного суду на час розгляду справи був отриманий із запізненням, судом були вжиті заходи для організації відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор», проте обвинувачений ОСОБА_7 , який раніше подавав до суду заяву та просив проводити судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку (а.с.116), за повідомленням працівника слідчого ізолятора, відмовився від проведення відеоконференцзв`язку, а тому, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, яка свідчить про його зловживання правом, вислухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи ту обставину, що тривалий час, а саме з 1 жовтня 2019 року апеляційний суд з різних причин був позбавлений можливості розглянути провадження за апеляційними скаргами на ухвалу суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який ухвалою суду, що оскаржується ОСОБА_7 та його захисником був продовжений до 06.10.2019 року і на даний час обвинувачений утримується під вартою за іншим рішенням суду першої інстанції, а також ту обставину, що в судовому засіданні приймає участь захисник обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , думку прокурора на спростування апеляційних доводів, перевіривши надані матеріали кримінального провадження № 357/15860/17 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції Україн (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції взяв до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості осіб, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, раніше судимий за аналогічний злочин, після відбування покарання на шлях виправлення не став, та знову вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості осіб.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 дають підстави для висновку, що з боку останнього існують ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_7 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що раніше в рамках цього кримінального провадження до ОСОБА_7 застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту та протягом строку дії цього запобіжного заходу, останній жодним чином не порушував покладені на нього обов`язки, то вони також є безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як під час дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту останній вчинив адміністративне правопорушення, тобто порушив обов`язки, які були покладені на нього судом.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186
КК України, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2019 року про продовження ОСОБА_7 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60днів, тобто до 06 жовтня 2019 року включно без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3