ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1396/20 Справа № 177/2040/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000579 10 грудня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мічурінського Хабарського району Алтайського краю РФ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
Залишено до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні в смт. Радушному Дніпропетровської області незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів за наступних обставин.
10 грудня 2019 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в смт. Радушному Криворізького району Дніпропетровської області, біля кіоску на землі знайшов паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в сухому подрібненому вигляді, візуально схожою на наркотичний засіб «канабіс», в зв`язку з чим в останнього раптово виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення вказаного наркотичного засобу без мети збуту, для особистого вживання. Після чого, реалізовуючи свій раптово виниклий прямий умисел, ОСОБА_7 помістив вищевказаний згорток з речовиною до лівої кишені штанів, які були одягнені на ньому, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб шляхом привласнення знайденого та почав зберігати його при собі без мети збуту.
Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту 10 грудня 2019 року, приблизно о 16 год. 06 хв. ОСОБА_7 , зберігаючи при собі вказаний згорток, на автомобілі марки "ВАЗ - 21061", д/р/н НОМЕР_1 , умисно перевіз вказаний наркотичний засіб до буд. АДРЕСА_2 з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, де був зупинений працівниками СРПП Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Надалі, в ході спілкування з працівниками поліції під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на запитання поліцейського ОСОБА_7 повідомив, що має при собі заборонені речі, а саме: наркотичний засіб канабіс, в зв`язку з чим на місце події були викликані СОГ Криворізького РВП КВП.
10 грудня 2019 року по приїзду СОГ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим слідчим СВ ОСОБА_8 в період часу з 17 год. 11 хв. по 17 год. 22 хв. було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого ОСОБА_7 в присутності двох понятих надав для огляду паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору в сухому подрібненому вигляді, візуально схожою на наркотичний засіб «канабіс», який було вилучено.
Речовина, масою 9,717 г, яку було вилучено у ОСОБА_7 , є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,639г, який внесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і що перевищує невеликий розмір та є достатнім розміром для притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду в частині призначення покарання та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, яке складанню за сукупністю вироків не підлягає і виконується самостійно.
Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений зазначає, що суд міг призначити йому покарання у виді штрафу, враховуючи, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, його щире каяття та активне сприяння його розкриттю, що він має на утриманні малолітню дитину, справно сплачує аліменти на її утримання, офіційно працевлаштований та його заробіток є єдиним джерелом для існування його матері, яка потребує постійного стороннього догляду, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, відсутні обставини, що обтяжують покарання. Вважає, що суд мав врахувати при призначенні йому покарання його процесуальну поведінку після вчинення злочину (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у добровільній видачі працівникам поліції наркотичного засобу). Зазначає, що наявність іншого вироку щодо нього само по собі не повинно впливати на тяжкість призначеного йому покарання в цій справі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суду не повідомляв, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, кваліфікованому за ч. 1 ст. 309 КК України, в зв`язку з чим, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, на яких ні сторона обвинувачення, ні обвинувачений ОСОБА_7 не наполягали. Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ч. 1 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого внаслідок суворості, апеляційний суд приходить до такого висновку.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставиною, що помякшує покарання, - щире каяття, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, вчинив злочин у період звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, щиро каяться, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває та відсутні обставини, що обтяжують покарання, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Посилання обвинуваченого на те, що його заробіток є єдиним джерелом для існування його матері, яка потребує постійного стороннього догляду, мають місце, проте не знижують ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину та не є достатніми підставами для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.
В матеріалах провадження відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_7 активно сприяв органам досудового розслідування у розкритті вчиненого злочину, а тому зазначені доводи не заслуговують на увагу.
Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 раніше судимий та вчинив злочин по даному провадженню у період відбування покарання з іспитовим строком, призначеного за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року, що свідчить про те, що ОСОБА_7 на шлях виправлення і перевиховання не став.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі останнього, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_4