Справа № 464/1535/20
пр.№ 1-кс/464/491/20
У Х В А Л А
23 березня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність СУ ФР ГУ ДФС у Львівській обл. на невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

на адресу суду 19 березня 2020 року надійшла скарга представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність СУ ФР ГУ ДФС у Львівській обл. на невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Вказана скарга відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді перебуває у провадженні слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 20 березня 2020 скаргу призначено до судового розгляду.

На розгляд скарги заявник та його представник не з*явились, хоча належним чином (телефонограмою від 20.03.20.) повідомлялись про дату, час та місце її розгляду.

Представник суб*єкта, бездіяльність якого оскаржується, на розгляд скарги не з*явився, хоча останній належним чином повідомлявся про час та місце її розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Вказана скарга надійшла у провадження слідчого судді ОСОБА_1 20.03.20.

Ухвалою слідчого судді від 20 березня 2020 року відкрито провадження по даній скарзі із призначенням її до розгляду у судовому засіданні на 11 годину 23 березня 2020 року із зазначенням про обов*язковість явки особи, яка подала скаргу, на її розгляд з урахуванням правил ч.ч.2, 3 ст.306 КПК України та дотриманням вимог ч.1, 8 ст.135 КПК України.

На розгляд скарги 23 березня 2020 року ні заявник, ні його представник не з*явились.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд зазначеної категорії скарг здійснюється за обов*язкової участі особи, яка її подала.

Згідно зі ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою непорушення прав заявника, передбачених у частинах 1, 2 ст.55 Конституції України, де проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, і кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя постановив ухвалу про відкриття провадження по поданій скарзі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником може бути оскаржене бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Відтак вимога, заявлена заявником, в цій частині скарги грунтується на вимогах процесуального Закону, та подана в строк, визначений ч.1 ст.304 КПК України.

Згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов*язкової участі особи, яка подала скаргу.

Проте представник заявника, будучи обізнаними в строках (оскільки є професійним адвокатом) і даті розгляду поданої ним скарги, а також і заявник на її розгляд не з*явились.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В офіційному тлумаченні ч.2 ст.55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.11. № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст.7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, і відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та диспозитивність.

Водночас, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 08 січня 2008 року "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.
Диспозитивність, як загальна засада кримінального провадження, полягає у тому, зокрема, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Так, зідно з правилами ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Заявник, подавши скаргу до суду через свого представника, отримав доступ до правосуддя, під яким згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
З урахуванням викладеного та поведінки заявника та його представника, які отримавши доступ до правосуддя, на розгляд скарги до суду не з*явились і не підтримали таку, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні поданої скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 369-372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити у задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність СУ ФР ГУ ДФС у Львівській обл. на невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1