ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/511/20Головуючий по першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 712/757/20 Категорія: ч.1 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора

обвинуваченого ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

законного представника

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, інвалідом, ліквідатором на Чорнобильській АЕС та депутатом не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.12.2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 3 ст. 307, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Звільнений 18.02.2019 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, до 4 років позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набуття вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

Початок терміну відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи в розмірі 628 грн. 04 коп.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 01.11.2019 близько 16 години 30 хвилин, знаходячись поблизу будинку № 9, що по вулиці Тараскова в м. Черкаси, з метою вчинення розбійного нападу, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, здійснив напад, небезпечний для здоров`я малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завдавши один удар кулаком правої руки в область спини, удар кулаком лівої руки в область спини, удар кулаком правої руки в область шиї, удар правою ногою в ліву частину голови, удар кулаком правої руки в ліву частину голови, удар кулаком правої руки в лівий бік щелепи, удар кулаком лівої руки в правий бік щелепи, удар правою ногою в ліву ногу, чим спричинив останньому травму голови зі струсом головного мозку, забої з саднами та крововиливами обличчя та лівого плеча, травму зубів верхньої щелепи зі сколом емалевого покриття та відкрито заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Huawei Р8 lite 2017» PRA-LA1, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 8/828 від 15.12.2019, станом на 01.11.2019 могла становити 1 690,00 грн., рюкзаком «Samsonit», вартістю 2 000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3 690,00 грн.

Відповідно до висновку експерта №02-01/1263 від 09.11.2019 спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_9 , відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувавши ст. 75 КК України.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що покарання призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Звертає увагу, що суд врахував визнання вини обвинуваченим, проте не врахував щирого розкаяння ОСОБА_7 у вчиненому, а також особу обвинуваченого, який має молодий вік, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, та хоч раніше був засуджений за ч.2 ст.307 КК України, але покарання відбув повністю в місцях позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та обвинуваченого, які підтримали вимоги апеляційної скарги, міркування сторони потерпілого, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2020 року повністю відповідає вказаним вимогам закону.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції та ніким в апеляційному порядку не оспорюються.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вірно з чим і погоджується колегія суддів та не ставить під сумнів щодо правильності даної кваліфікації.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції недостатньо виконано вимоги статей 50,65,66,67 КК України, а саме, не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за наявності обставини, що пом`якшує покарання - визнання вини, та обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину до малолітнього, рецидив злочину, обґрунтовано призначено ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч.1 ст.187 КК України, яке є наближеним до мінімального, у виді 4 роківпо збавлення волі, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання та можливість застосування ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду в частині призначення покарання.

Так, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неврахування судом щирого каяття обвинуваченого з приводу вчиненого злочину, оскільки останній в судовому засіданні вину визнав, проте, надав інші пояснення з приводу того, як відбувались події, порівняно з тими, які викладені у обвинуваченні та показах потерпілого ОСОБА_9 , а саме, що він наніс удари ОСОБА_9 внаслідок слів потерпілого на його адресу в грубій формі.

Щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого злочину та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання такої пом`якшуючої покарання ОСОБА_7 обставини як щире каяття, якого останній не виявляв, як на досудовому розслідування, так і під час судового розгляду.

Крім того, залишаючи міру покарання, призначену судом першої інстанції, колегія суддів враховує думку потерпілого, який наполягав на реальному позбавленні волі, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я особи, раніше вчиняв умисний злочин, за який був засуджений до позбавлення волі та, маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, знову вчинив умисний злочин, що свідчить про не усвідомлення ним протиправності своєї поведінки та його небажання ставати на шлях виправлення.

Колегія суддів також враховує роз`яснення, наведене у рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Наведене свідчить про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ст.75 КК України і його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі відповідає принципу індивідуалізації, є достатнім та необхідним для виправлення винуватого й попередження вчинення нових злочинів. Порушень статей 50, 65 КК судом не допущено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни колегією суддів не встановлено, а доводи апеляційної скарги були перевірені та відхилені як безпідставні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405,407, 418, 419 КІЖ України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді -