Справа № 639/8452/19
Провадження № 1-кп/639/615/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/8452/19 (в ЄРДР №0000368 від 03.03.2019 року) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Советська Калінінградської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 02.03.2019 приблизно о 02 годині ночі, перебуваючи разом зі своїми знайомими Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, в житловому будинку АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої.

Саме в той час до них прийшла ОСОБА_5 , яка розповіла їм про те, що буцімто малознайомий ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_2 , забрав у неї належний їй мобільний телефон.

Через декілька годин того ж дня ОСОБА_4 приблизно о 7 годині ранку, вступивши у попередню змову з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,щодо вчинення фізичного насилля у відношенні ОСОБА_6 з подальшим відібранням у нього мобільного телефону, належного ОСОБА_5 , прослідували всі разом до місця його проживання.

В подальшому ОСОБА_4 , прибувши о 08 год. до квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи протиправно, узгоджено з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,без дозволу ОСОБА_6 , який на той час знаходився в житловій кімнаті своєї квартири та спав, проникли до вказаного житла через необачно залишені останнім незачиненими на замок вхідні двері. Разом ними у квартиру ввійшла ОСОБА_5 , причетність якої до злочинної попередньої змови об`єктивно і процесуально встановити в ході досудового розслідування не виявилось за можливе.

Потім, ОСОБА_4 разом з Особою-1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження,оцінивши ситуацію, що склалася, та, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 спав, перебуваючи у положенні лежачи в ліжку, діючи узгоджено щодо застосування у відношенні останнього насилля, почали наносити почергово удари кулаками в ділянку голови потерпілого.

В результаті вчиненого насильства ОСОБА_4 та Особа-1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження,спричинили потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді гематоми у лівій навколоочній ділянці та садно у ділянці носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-969/2019 від 13.08.2019

В подальшому, ОСОБА_4 разом з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,усвідомлюючи, що вони незаконно проникли у чуже житло, діючи узгоджено, маючи спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна, належного ОСОБА_6 , враховуючи ту обставину, що останній, зазнавши тілесних ушкоджень, не зможе чинити їм будь-який опір та завадити довести злочинний задум до кінця, відкрито заволоділи наступним майном потерпілого: мобільним телефоном «Nokia 101», вартістю 100 грн., чоловічою сумкою «Jinju», вартістю 60 грн., сервізом «Пегас», який складався з чотирьох чашок та чотирьох блюдець, вартістю 40 грн., а також трьома спортивними кофтами, одна з яких чорно-синього кольору, джинсами синього кольору в кількості одна штука, вартість яких в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе.

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, узгоджено з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів чоловічою сумкою «Jinju», забравши її із шафи, що знаходилася в житловій кімнаті поряд з ліжком.

У свою чергу, Особа-2, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи узгоджено з ОСОБА_4 та Особою-1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволоділа мобільним телефоном «Nokia 101», забравши його з кармана, вдягнених на потерпілому штанів.

Крім того, Особа-1, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, діючи узгоджено з ОСОБА_4 та Особа-2, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів сервізом «Пегас», який складався з чотирьох чашок та чотирьох блюдець, а також трьома спортивними кофтами, одна з яких чорно-синього кольору, джинсами синього кольору в кількості одна штука, забравши їх із шафи, що знаходилася в житловій кімнаті поряд з ліжком.

Потім ОСОБА_4 , діючи одноособово, умисно, з корисливих мотивів, так як мав на меті в подальшому отримати за них винагороду, відкрито заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтвом про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_6 , додатком до атестату про повну загальну середню освіту, додатком до свідоцтва про базову загальну середню освіту, додатком до диплома кваліфікаційного робітника, дипломом кваліфікаційного робітника на ім`я ОСОБА_6 , посвідченням водія на ім`я ОСОБА_6 , карткою платника податків на ім`я ОСОБА_6 , військовим квитком на ім`я ОСОБА_6 , забравши їх із шафи, що знаходилася в житловій кімнаті поряд з ліжком.

Таким чином ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,виконали всі дії, які вважали за необхідне, щодо відкритого заволодіння майном та документами ОСОБА_6 , який спостерігав за вищевказаними злочинними діями зазначених осіб, побоюючись чинити їм будь-який опір, оскільки зазнав перед цим легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_4 , Особа-1 та Особа-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, звернувши на свою користь відкрито викрадене майно та документи, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті злочинного діяння ОСОБА_4 за попередньою змовою з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,завдали спільно потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 200 грн.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 3 ст. 186 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 того ж дня, тобто 02.03.2019 приблизно о 08 год ранку, перебуваючи у приміщенні житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , у раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , в ході вчинення грабежу, поєднаного із застосуванням насильства у відношенні останнього, за попередньою змовою у групі з Особою-1 та Особою-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження,помітив у шафі на полиці паспорт та інші особисті важливі документи, належні ОСОБА_6 , і в нього одноособово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення зазначених документів у власних цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи одноособово, умисно, з корисливих мотивів, так як мав на меті в подальшому отримати за них винагороду, відкрито заволодів паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , серія - НОМЕР_1 , виданий 20.05.2016 Жовтневим РВ ГУМВС у м. Харкові, свідоцтвом про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_6 , серія НОМЕР_2 від 22.06.2001, атестатом про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 25.06.2004, додатком до атестату про повну загальну середню освіту НОМЕР_4 , додатком до свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_5 , додатком до диплома кваліфікаційного робітника НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , дипломом кваліфікаційного робітника НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_7 від 25.06.2004, посвідченням водія на ОСОБА_6 серії НОМЕР_9 , карткою платника податків на ОСОБА_6 № НОМЕР_10 , військовим квитком на ім`я ОСОБА_6 , забравши їх із шафи, що знаходилася в житловій кімнаті поряд з ліжком.

Таким чином ОСОБА_4 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для відкритого викрадення зазначених паспорту та важливих особистих документів.

Після цього він звернувши на свою користь відкрито викрадені паспорт та інші важливі особисті документи, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 3 ст. 357 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та пояснив, що скоїв їх при вищезазначених обставинах. Обвинувачений не оспорював обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки експертиз. При цьому ОСОБА_4 показав, що 02.03.2019р. він знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_7 чоловіком ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Прийшла ОСОБА_5 та сказала буцімто ОСОБА_6 зґвалтував її та забрав мобільний телефон. Вони були нетверезі, та всі разом пішли за місцем проживання ОСОБА_6 до гуртожитку по АДРЕСА_4 . Зайшовши до гуртожитку ОСОБА_9 показала де знаходиться кімната ОСОБА_6 . Двері були закриті, але не зачинені на замок. ОСОБА_7 увірвався до вказаної кімнати та почав бити ОСОБА_6 , який лежав на ліжку. Вони також зайшли до вказаної кімнати. Він теж вдарив по обличчю ОСОБА_6 , який в свою чергу казав, що він нічого не брав. ОСОБА_8 бігала по кімнаті та збирала речі потерпілого. Крім того, він забрав належні потерпілому документи разом з сумкою, ОСОБА_7 сервіс та ще якісь речі, а ОСОБА_8 мобільний телефон, після чого вони всі пішли. За першою вимогою він видав наявні в нього речі працівникам правоохоронних органів.

ОСОБА_4 піддав свої дії китичній оцінці та висловив жаль щодо скоєного.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію висловили і прокурор.

Потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, в поданій до суду письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має, заявляти цивільний позов не має наміру.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних речових доказів по справі та процесуальних витрат.

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються:

- за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого та з проникненням у житло;

- за ч. 3 ст. 357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.
Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався; офіційно не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; характеризується добре.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченою п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином; їх кількість; відношення обвинуваченого до скоєних злочинів; їх конкретні обставини вчинення в один день; особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом враховується позиція потерпілого, який в поданій до суду заяві зазначив про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 .
При цьому загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.08.2018р. по справі №183/163/14.
Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

Обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без його ізоляції від суспільства, а тому, призначаючи йому остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, вважає за можливе звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.07.2019р., відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України в дольовому порядку, з урахуванням його ролі у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень.

Враховуючи відсутність даних про ухвалення остаточних рішень у кримінальному провадженні за обвинуваченням Особи-1 та Особи-2, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, питання долі речових доказів по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 3 ст. 186 КК України, судом не вирішується. Долю решти речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по кримінальному провадженню: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , НОМЕР_1 , виданий 20.05.2016 Жовтневим РВ ГУМВС у м. Харкові; свідоцтво про базову загальну середню освіту на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 22.06.2001; атестат про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_3 від 25.06.2004; додаток до атестату про повну загальну середню освіту НОМЕР_4 ; додаток до свідоцтва про базову загальну середню освіту НОМЕР_5 ; додаток до диплома кваліфікаційного робітника НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; диплом кваліфікаційного робітника НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_7 від 25.06.2004; екзаменаційну картку водія на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; посвідчення водія на ОСОБА_6 , серії НОМЕР_9 ; картку платника податків на ОСОБА_6 № НОМЕР_10 ; військовий квиток на ім`я ОСОБА_6 повернути (вважати повернутими) власнику ОСОБА_6 . (т. 2 а.с. 52-53)

Процесуальні витрати в сумі 1761 (одна тисяча сімсот шістдесят одна) грн. 67 коп. (5285 / 3 = 1761,67) на залучення експертів стягнути з ОСОБА_4 на користь держави, з призначенням платежу за проведення експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1