Справа № 715/26/19
Провадження № 1-кп/715/5/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.07.2020 смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_5
захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В :
Органними досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 15 вересня 2018 року біля 12 год.00 хв., перебуваючи на березі річки Сірет, що в адміністративних межах в с. Петричанка Глибоцького району Чернівецької області, не маючи дозвільних документів на проведення руслорегулюючих робіт на видобування корисних копалин, шляхом незаконного видобування корисних копалин загально державного значення, попросив про допомогу ОСОБА_8 , який не був обізнаний про те, що ОСОБА_5 не має дозволу на проведення робіт на землях водного фонду, погодився та перегнав транспортний засіб марки «Камаз 511», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на берег річки Сірет, де обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Беларусь ЮМЗ 6 КА» 1990 року випуску, шляхом знімання верхнього шару ґрунту ковшем завантажив в кузов вантажного автомобіля «Камаз 511», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 піщано гравійну суміш в кількості 6 метра кубічних із русла річки. Крім того, 15 вересня 2018 року ОСОБА_5 після здійснення незаконного видобування піщано гравійної суміші залишив на місці транспортний засіб марки Беларусь ЮМЗ 6 КА» 1990 року випуску, з місця події зник, а ОСОБА_8 , який керував «Камаз 511», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на кузові якого перебувала піщано гравійна суміш був зупинений працівниками поліції ГУНП в Чернівецькій області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що у вересні 2019 року у першій половині дня, до нього прийшов ОСОБА_9 та попросив загрузити йому дві машини перегною на що він погодився та домовився із ним, що перед цим він поїде з ним привезти йому машину глини. Пояснив, що вони поїхали через річку до лісу де колись була стара кладка і з насипу він екскаватором загрузив до Камазу 4 куба глини. Після чого він поїхав із сином на машині додому, трактор залишив там у лісі, бо мав після цього їхати за перегноєм, до нього подзвонив ОСОБА_9 та сказав, що його затримали працівники поліції. Вказував на те, що в межах русла річки він нічого не видобував, а за 500 метрів від річки набрав глини з піском.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази надані прокурором, зібрані на досудовому слідстві, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині не знайшла свого підтвердження під час розгляду кримінальної справи в суді.
Відповідно до ст. 2 КПК завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Крім того, у п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета його вчинення, а також види і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
За частиною 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладений на слідчого та прокурора.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд аналізуючи докази, надані стороною обвинувачення, на підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, зокрема, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Положеннями ч. 7 ст. 223 КПК України визначено, вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Поняті можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Встановлено, що 15 вересня 2018 року в с. Петричанка Глибоцького району Чернівецької області слідчим ОСОБА_10 проведено огляд місця події, в якому вказано, що в межах русла річки Сірет, за залізобетонним мостом в лісопосадці на початку дороги виявлено автомобіль КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на кузові якого знаходиться гравійно піщана суміш, в лісопосадці виявлено трактор змеленого кольору з ковшем. Також вказано, що під час огляду з кар`єру та кузова НОМЕР_2 відібрано та опечатано в різні пакети зразки гравійно піщаної суміші для подальшого дослідження. Та надано таблицю ілюстрацій до протоколу огляду місця події.
Вказана слідча дія, згідно протоколу, проводилися в присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_8 .
Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_12 пояснив, що восени 2018 року він ішов біля річки в с. Сучевени, працівники поліції запросили його бути понятим. Вказував на те, що він не хотів брати участі в даній слідчій дії, тому близько не підходив до місця огляду, десь на відстані 200-300 м від КАМАЗу, бачив КАМАЗ з гравієм, біля нього була яма, недалеко від нього був трактор. Також вказував на те, що на місці були працівники поліції, інших понятих не було. Повідомив, що він не бачив як набирали гравію в пакети, поліцейські йому сказали, що взяли ґрунт з КАМАЗу.
ОСОБА_11 в судовому засідання пояснив, що він участі в огляді місця події не брав, його не залучали, він не був присутній, у протоколі огляді місця події він не розписувався, підпис, поставлений в протоколі огляду місця події не його.
Отже, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 не був присутній під час проведення даної слідчої дії. Інший понятий ОСОБА_12 пояснив, що його запросили до проведення даної слідчої дії разом з тим, безпосередньо до місця огляду він не підходив, як вилучалися зразки він не бачив.
Зважаючи на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом так як фактично був проведений огляд місця події за відсутності не менше двох понятих, що є порушенням вимог ч. 7 ст. 223 КПК України.
Згідно протоколу огляду місця події від 15.09.2018 року, під час проведення огляду виявлено та вилучено зразки гравійно-піщаної суміші та вилучені транспортні засоби. Вилучені зразки направлені на експертизу.
Згідно з висновку експерта №2-0977/18 від 08.11.2018 року - зразок ґрунту, вилучений із берега річки «Сірет» із свіжо-виритої ями, є середньо карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору із камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 40,4 %; зразок ґрунту, вилучений із автомобіля «КАМАЗ» є середньо карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору із камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 28.4 %,
Разом із тим, поза розумним сумнівом не можливо встановити, де саме були відібрані зразки, що відправлені для проведення вказаної експертизи. Під час розгляду справи як ОСОБА_8 так і свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 посилалися на те, що водій ОСОБА_8 висипав вміст кузова до приїзду слідчо оперативної групи, в тому числі останній стверджував, що із кузова КАМАЗу нічого не брали. Дані розбіжності не були спростовані стороною обвинувачення під час розгляду справи в суді.
Враховуючи те, що огляд місця події був проведений у порушення вимог процесуального закону, протокол огляду визнано недопустимим доказом, тому суд, застосовуючи до даного доказу доктрину «плодів отруйного дерева», приходить до висновку, що проведена експертиза зразків суміші, що вилучені під час вказаної слідчої дії, є також недопустимим доказом.
Предметом об`єктивної сторони складу злочину, що інкримінований ОСОБА_5 є корисні копалини загальнодержавного значення. Отже, виходячи із того, що протокол огляду місця події та висновок експерта є недопустимим доказом, а тому відсутній безпосередній предмет злочину, корисні копалини, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
На думку суду не є допустимим доказом також і протокол слідчого експерименту, проведений 28 листопада 2018 року на території Глибоцького ЖКГ та таблиця ілюстрацій до нього, під час якого визначено, що кузов НОМЕР_2 вміщає 6 метрів кубічних суміші (якої не вказано), оскільки під час судового розгляду встановлено, що він проведений у відсутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Так, ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що у листопаді 2018 року він працював у Глибоцькому ЖКГ різноробочим. Його попросили розписатися, він, він поставив свій підпис, чи читали йому зміст протоколу він не пригадує. Чи були присутні працівники поліції він не пам`ятає. При цьому він думав, що розписується про ознайомлення його із технікою безпеки.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він не ніде не був присутній, ніде не розписувався.
Крім того, суд дійшов висновку, що інші докази, які було надано стороною обвинувачення та досліджені судом, як кожен сам по собі, так і у їх сукупності з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, не доводять поза розумним сумнівом того, що ОСОБА_5 вчинено злочин, який йому інкриміновано.
Так, під час розгляду справи були допитані як свідки працівники поліції ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .
ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що того дня був у складі мобільної групи, до них надійшло повідомлення від ОСОБА_17 що на даний час відбувається видобування з русла річки Сірет. Пояснив, що їх було три екіпажі, вони роз`їхалися, щоб перекрити виїзди. Один із працівників з ОСОБА_17 пішов до місця видобування. Трактор та КАМАз з місця поїхали. Вказував на те, що він пішов берегом річки та побачив трактор, КАМАЗа від місцезнаходження трактора не було видно. Приїхала група ГРПП, слідчий.
ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він був у складі мобільної групи по відпрацюванню Глибоцького району, надійшло повідомлення, що в межах русла річки Сірет видобувають гравій, тому поїхала до вказаного місця, перекрили виїзди. Пояснив, що він заїхав через річку йому на зустріч рухався КАМАЗ із гравієм. Також вказував, що місце зупинки КАМАЗа не є місцем видобування. Водія в тракторі не було, через 2-3 години прийшов молодий чоловік, сказав, що то його трактор. КАМАЗ і трактор були доставлені на штрафний майданчик.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що йому потрібно було взяти з ОСОБА_19 дві машини навозу. ОСОБА_5 сказав йому, що допоможе, однак, попросив його привезти гравійної глини, тому вони поїхали до старої дамби (піщаний насип), який знаходився десь за 500-600 метрів від річки, де ОСОБА_20 трактором Беларусь загрузив йому на Камаз 4-5 кубів глини. Пояснив, що після цього його зупинили працівники поліції, він висипав глину у річку, їх затримали, машину забрали на штрафний майданчик. Також вказував на те, що з кузова Камазу нічого не брали, він ніде не розписувався.
Крім того, не підтверджує винуватість ОСОБА_5 і наданий прокурором відеозапис на якому зафіксовано як трактор синього кольору з ковшем щось навантажує на кузов вантажного автомобіля.
Так, в постанові про визнання предметів речовими доказами від 27 листопада 2018 року вказано, що 15.09.2018 року приблизно 12:00 год. в с. Петричанка Глибоцького району Чернівецької області на березі річки Сірет невстановлені особи за допомогою трактора з ковшем Беларусь ЮМЗ 6КА та вантажного автомобіля КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 незаконно видобували піщано гравійну суміш.
Однак, із оглянутого відео не можливо встановити хто проводив відео зйомку, коли саме та де, на який пристрій було записано, не ідентифіковані особи, які є на відеозаписі, не ідентифіковані транспортні засоби. Не доведено вказані обставини і прокурором під час судового розгляду. А тому, суд вважає, що вказаний доказ не підтверджує причетність ОСОБА_5 до подій, відображених на відео.
Крім того, слід зазначити, що згідно постанови від 16 вересня 2018 року піщано гравійну суміш, що була на транспортному засобі КАМАЗ д.р.н. НОМЕР_1 визнано речовим доказом. Разом із тим, під час судового розгляду встановлено, що на місці зупинки вказаного транспортного засобу водій висипав все що було на кузові. Дані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Аналіз досліджених доказів обґрунтовано переконав суд у тому, що жоден з доказів запропонований органами досудового розслідування і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в безпосереднє підтвердження вини обвинуваченого. Адже під час розгляду справи прокурором не надано жодного доказу в підтвердження та встановлення дій обвинуваченого, які би свідчили про здійснення ним незаконного видобування корисних копалин загально - державного значення 15.09.2018 року на березі р. Сірет.
Клопотань про отримання та дослідження інших доказів під час дослідження судом обставин справи та перевірку їх доказами сторона обвинувачення не заявляла. Заявлене клопотання прокурора про повернення до дослідження доказів, після закінчення з`ясування обставин справи безпосередньо перед судовими дебатами, залишено судом без задоволення, як таке, що заявлене в порушення ч. 5 ст. 364 КПК України та є необґрунтованим і безпідставним.
Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Згідно з ч.ч. 2, 4 ст.17 КПК України, положення яких кореспондуються з ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Зібрані слідством докази з точки зору доведеності провини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України не переконливо свідчить про винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 1статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
За таких обставин, суд вважає, що органами досудового слідства не доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, в зв`язку з чим його слід виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Речовий доказ транспортний засіб марки «БЕЛАРУСЬ ЮМЗ 6КА» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , залишити йому, скасувавши заборону відчуження вказаного транспортного засобу, накладену ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області 19 вересня 2018 року.
Речовий доказ транспортний засіб марки «КАМАЗ» державний реєстраційний номерний НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 , залишити йому, скасувавши заборону відчуження вказаного транспортного засобу, накладену ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області 19 вересня 2018 року .
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення усіма учасниками процесу.
Суддя: