Справа № 214/1270/20
1-кс/214/158/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Кривий Ріг
Слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 від 20 лютого 2020 року, в кримінальній справі №56072132, про скасування арешту майна, -
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в якому останній просить скасувати арешт та заборону відчуження транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 312D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений постановою слідчого Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 27 листопада 2007 року.
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначив, що він є власником транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 312D, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Постановою слідчого Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 27 листопада 2007 року під час досудового розслідування кримінальної справи №56072132 накладено арешт та заборону відчуження вказаного транспортного засобу, а також його визнано речовим доказом у вищезазначеній кримінальній справі. 23 березня 2012 року провадження в кримінальній справі №56072132 закрито на підставі п.2 ст. 6 КПК України, а справа передана на зберігання до архіву ГУМВС в Дніпропетровській області. На теперішній час арешт та заборона відчуження транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 312D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не скасовані. Відповідно до змісту повідомлення Криворізького міського відділу поліції від 06 грудня 2019 року, отриманого на звернення, йому запропоновано звернутися до суду з питанням зняття арешту з автомобіля та скасування заборони на його відчуження.

Власник майна ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надав, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.
Відповідно до змісту клопотання ОСОБА_3 арешт та заборона відчуження транспортного засобу «MERCEDES-BENZ 312D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлена постановою слідчого Саксаганського РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 27 листопада 2007 року під час досудового розслідування кримінальної справи №56072132, яка закрита на підставі п.2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), а справа передана на зберігання до архіву ГУМВС в Дніпропетровській області.
Зазначені обставини підтверджуються змістом копії відповіді Криворізького міського відділу поліції від 06 грудня 2019 року, отриманої на звернення ОСОБА_3 .
Разом з тим, встановлено, що право власності ОСОБА_3 на транспортний засіб «MERCEDES-BENZ 312D, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 17 грудня 2005 року РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України в Дніпропетровській області, та копією картки обліку.
Згідно зі ст.174 КПК України 2012 року, як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.
Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, тобто в порядку передбаченому КПК України (в редакції 1960 року).
Дана норма узгоджується з вимогами частини першої ст.5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року. Проте положеннями цього Кодексу передбачалося прийняття рішення про зняття арешту з майна на стадії досудового слідства лише в межах провадження у кримінальній справі - або одночасно з винесенням постанови про її закриття (ч.1 ст. 214), або раніше, якщо в застосуванні відповідного заходу відпаде потреба (ч.6 ст. 126).
В свою чергу, судом не встановлено, що у межах кримінальної справи №56072132, що розслідувалася, ОСОБА_3 набував процесуального становища підозрюваного, обвинуваченого, а як власник майна чинним на той час кримінально-процесуальним законом не був наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його з-під арешту у зв`язку з тим, що майно належить йому.
Разом з тим, слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, встановленому чинним КПК України 2012 року. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження до набрання чинності цим Кодексом, КПК України 2012 року не передбачає.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження №14-479цс19).
Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п.2 ч.1 ст.7, ч.1 ст.9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, як суб`єкт кримінальної юрисдикції, не компетентний розглядати клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного у порядку встановленому КПК України (в редакції 1960 року), а отже, не знаходить підстав для його задоволення в межах процедури вирішення означених питань, встановленої чинним КПК України 2012 року.
В свою чергу, із урахуванням викладеного, а також втрати чинності КПК України 1960 року, тривалого часу, що минув після закриття справи, істотних організаційних і кадрових змін, що в подальшому відбулися у правоохоронних органах, вирішення питання про припинення втручання у право власності ОСОБА_3 шляхом звернення до слідчого або прокурора на підставі КПК України 1960 року є не ефективним способом захисту порушеного права.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст.19 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання клопотання), згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Гарантії захисту права власності закріплені у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст. 321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована ст. 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, зважаючи, що діючими нормами КПК України 2012 року не передбачено вирішення питання скасовування обмеження особи у реалізації права власності, встановлені в порядку визначеному КПК України 1960 року, реалізація легітимного способу захисту права власності можлива в межах цивільної юрисдикції, шляхом звернення ОСОБА_3 до суду з цивільним позовом в порядку, визначеному чинним ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 98, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1