печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києва ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000226 від 25 липня 2019 року ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
15.05.2020 слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000226 від 25.07.2019 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що в Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000226 від 25.07.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом виконувача обов`язків Голови Фонду державного майна України від 06 серпня 2019 року № 328-д, ОСОБА_8 призначено на посаду начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, здійснював функції представника влади, тому згідно з частини 3 статті 18 та примітки 1 до статті 364 Кримінального кодексу України, є службовою особою.

Встановлено, що 08 січня 2019 року між Державним підприємством «Завод «Генератор» (далі ДП «Завод «Генератор») та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір підряду № 3 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, ДП «Завод «Генератор» в порядку та на умовах, визначених Договором, доручають ОСОБА_3 , а останній бере на себе зобов`язання здійснювати пошук потенційних орендарів, підбирати відповідне нерухоме майно для здачі в оренду, веде облік договорів оренди, забезпечує виконання умов договорів оренди.

Згідно наказу ДП «Завод «Генератор» від 01.11.2017 № 317-к, ОСОБА_9 призначено на посаду начальника юридичного відділу вказаного державного підприємства.

Так, 16 липня 2019 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_10 , діючи за дорученням директора ТОВ «Родіс Фарм» ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою місцезнаходження ДП «Завод «Генератор», а саме: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 18, звернувся із письмовою заявою до директора підприємства ОСОБА_12 з наміром укласти Договір оренди приміщень заводу, розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 20. Вказану заяву було відписано для виконання ОСОБА_9 , а самого ОСОБА_10 для отримання відповідних консультацій та роз`яснення направлено до ОСОБА_3 , як до спеціаліста за вказаним напрямком діяльності.

В той же день, дізнавшись про наміри ОСОБА_10 на укладення договору оренди приміщень заводу, в ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, оскільки розумів, що до кола його повноважень, передбачених Договором підряду, не входить прийняття рішення щодо передачі в оренду приміщень заводу ДП «Завод «Генератор», та вплинути на прийняття вказаного рішення він не може.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, з метою особистого незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_10 , що для погодження договору оренди Фондом державного майна України та погодження ціни оренди необхідно надати грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США для подальшої ніби-то передачі службовій особі начальникові Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , для прийняття відповідних рішень на користь ОСОБА_10 , створивши у останнього враження щодо наявності у нього можливості вплинути на прийняття вказаних рішень ОСОБА_8 , та тим самим ввів ОСОБА_10 в оману, підбуривши його до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, адже вказані грошові кошти передавати не збирався, а планував заволодіти ними. Крім того, в ході розмови ОСОБА_3 з метою схилення представника ТОВ «Родіс Фарм» ОСОБА_10 до надання грошових коштів повідомив, що у разі ненадання вказаної суми грошових коштів для подальшої передачі начальникові Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 , договір оренди майна не буде укладений.

У свою чергу, ОСОБА_10 сприйняв ОСОБА_3 як особу, яка може впливати на прийняття рішень щодо оренди майна начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , та розуміючи, що у разі незгоди з висунутими ОСОБА_3 вимогами, з боку останнього можуть створюватися перешкоди в прийнятті рішення щодо передачі ТОВ «Родіс Фарм» в оренду приміщень заводу, розташованих за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 20, був вимушений погодитися на передачу відповідної суми грошових коштів у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США.

25 липня 2019 року ОСОБА_10 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_3 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, після чого діяв під їх контролем з метою викриття протиправної діяльності останнього.

Протягом липня серпня 2019 року, точну дату, час та місце досудовим розслідування не встановлено, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами представника ТОВ «Родіс Фарм» ОСОБА_10 , шляхом обману, та реалізації умислу, спрямованого на підбурення ОСОБА_10 до надання неправомірної вигоди службовій особі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вступив у злочинну змову із попередньо знайомими йому ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , з якими розробив спільний злочинний план вчинення кримінально-протиправних діянь.

В той же час, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_3 довів до відома ОСОБА_10 інформацію про те, що процес укладання договору оренди приміщень ДП «Завод «Генератор» буде здійснюватись наступним чином: спочатку ОСОБА_10 за допомогою ОСОБА_9 має підготувати та подати необхідний комплект документів до ДП «Завод «Генератор», після чого ОСОБА_9 подає їх разом з іншими необхідними документами на погодження до ДК «Укроборонпром» та після отримання відповідного погодження документи будуть передані до Фонду державного майна України, де, в свою чергу, ОСОБА_13 , з яким необхідно підтримувати постійний контакт, маючи особисті дружні зв`язки із начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 шляхом передачі останньому неправомірної вигоди, посприяє у погодженні ціни оренди та договору оренди на користь ОСОБА_10 , який діє за дорученням в інтересах ТОВ «Родіс Фарм».

Наприкінці серпня 2019 року, ОСОБА_10 , діючи на виконання вказаних вимог, передав необхідні документи до ДП «Завод «Генератор», після чого 06.09.2019 за вихідним № 8/1292 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 відповідно до розробленого злочинного плану, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, подав відповідні документи до ДК «Укроборонпром», для отримання дозволу на укладання договору оренди державного майна, а саме нежитлового приміщення площею 480,0 кв.м, яке перебуває на балансі ДП «Завод «Генератор», за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 20.

20 серпня 2019 року приблизно о 15 годині 12 хвилин ОСОБА_3 під час зустрічі з ОСОБА_10 , яка відбулась за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, підтвердив дійсність попередніх домовленостей та висунутої вимоги щодо необхідності передачі останнім грошових коштів у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, необхідних для подальшої ніби-то передачі в якості неправомірної вигоди начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, з метою погодження ціни оренди та договору оренди, чим, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , продовжив реалізацію злочинного умислу, спрямованого на підбурювання останнього до надання неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При цьому дійсного наміру ОСОБА_3 передавати грошові кошти не мав, а планував заволодіти ними та в подальшому розподілити між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , після чого розпорядитись на власний розсуд.

В період з серпня по грудень 2019 року ОСОБА_10 підтримував постійний телефонний контакт з ОСОБА_13 , яким, на виконання злочинного плану та відведеної йому ролі, здійснювалась координація дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 щодо підготовки необхідного комплекту документів.

Встановлено, що листом ДК «Укроборонпром» (далі - Концерн) від 13.12.2019 № UOP 13.1.2-10143 «Щодо оренди державного майна на №8/1292 від 06.09.2019» за підписом заступника Генерального директора з управління активами ОСОБА_15 до ДП «Завод «Генератор», надано дозвіл (згоду) на укладання договору оренди нерухомого державного майна - нежитлового приміщення площею 480,0 кв.м, що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 20, строком на 1 (один) рік, а листом ДП «Завод «Генератор» за підписом директора ОСОБА_12 від 20 грудня 2019 року за вихідним № 8/1864 документи, що стосуються договору оренди з ТОВ «Родіс Фарм», були направлені до Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, з метою погодження розрахунку орендної плати державного майна - нежитлового приміщення площею 480,0 кв.м, яке перебуває на балансі ДП «Завод «Генератор», за адресою: місто Київ, вулиця Полярна, 20.

У подальшому, 13 січня 2020 року ОСОБА_9 під час телефонної розмови з ОСОБА_10 повідомив останньому, що за результатом розгляду документів ТОВ «Родіс Фарм» Фондом державного майна України прийнято рішення про відмову в погодженні вартості оренди.

В той же день, приблизно о 14 годині 32 хвилини, ОСОБА_13 , перебуваючи поблизу станції метро «Мінська» в м. Києві, реалізовуючи спільний з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, підтвердив дійсність попередніх домовленостей та висунутої вимоги щодо необхідності передачі останнім грошових коштів у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США, необхідних для подальшої передачі в якості неправомірної вигоди начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, з метою погодження ціни оренди та договору оренди, чим, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , продовжив реалізацію злочинного умислу, спрямованого на підбурювання останнього до надання неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

При цьому, дійсного наміру ОСОБА_13 передавати грошові кошти не мав, а планував заволодіти ними та в подальшому розподілити з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , після чого розпорядитись на власний розсуд. Крім того, в ході розмови ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_10 про необхідність підготувати комплект додаткових документів, в чому йому допоможе ОСОБА_9

23 січня 2020 року, близько 10 години 30 хвилин, ОСОБА_10 , підготувавши на виконання вказівки ОСОБА_13 всі необхідні документи, зателефонував ОСОБА_9 та повідомив про готовність їх передати.

В той же день, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_13 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_3 та ОСОБА_9 злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману, зателефонував останньому та повідомив, що грошові кошти у розмірі у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США необхідно буде передати ОСОБА_9 за місцем розташування ДП «Завод «Генератор» за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 18. При цьому, ОСОБА_13 з метою створення у ОСОБА_10 хибного уявлення щодо дійсності попередніх домовленостей, запевнив останнього, що в той же день передасть грошові кошти начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, чим, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , продовжив реалізацію злочинного умислу, спрямованого на підбурювання останнього до надання неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

23 січня 2020 року, близько 13 години 45 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_10 , припаркованого поблизу будівлі ДП «Завод «Генератор» за адресою: місто Київ, вулиця Новокостянтинівська, 18, реалізовуючи спільний з ОСОБА_3 та ОСОБА_13 злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом обману, одержав від останнього раніше обумовлені грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) доларів США, що станом на момент вчинення злочину за курсом Національного банку України еквівалентно українській валюті у розмірі 48662 (сорок вісім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні, під приводом подальшого надання їх в якості неправомірної вигоди начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри останніх, з метою погодження ціни оренди та договору оренди, при цьому дійсного наміру відповідно до спільного злочинного умислу ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_3 передавати грошові кошти не мали, а планували заволодіти ними та розподілити між собою, після чого розпорядитись на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину заволодіння грошовими коштами представника ТОВ «Родіс Фарм» ОСОБА_10 шляхом обману, до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, у зв`язку з затриманням в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_9 після одержання грошових коштів.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою групою осіб підбурили ОСОБА_10 до передачі грошових коштів начальнику Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , з метою погодження ціни оренди та договору оренд, тобто до надання неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні сукупності злочинів, один з яких є тяжким. Крім того, слідчий у клопотанні обґрунтовує ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема тим, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки йому було повідомлено про підозру у вчиненні сукупності злочинів, один з яких є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої; незаконно впливати на свідків, у тому числі ОСОБА_10 , шляхом його залякування, підкупу тощо, з метою зміни його показань, схилення до дачі неправдивих показань задля уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на інших підозрюваних у данмоу провадженні, а саме ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , шляхом домовленості з останніми з приводу надання спільних погоджених показань з метою викривлення дійсних фактичних обставин вчинених діянь задля уникнення від кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зможе впливати на хід досудового розслідування, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, матиме можливість приховати сліди вчиненого ним кримінального правопорушення та співучасників, у змові з якими вчиняв кримінальні правопорушення.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, зауваживши, що клопотання слідчого є необґрунтованим, він не має жодного відношення до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також акцентував увагу на тому, що він одружений, є батьком 2-х дітей, 12 та 15 років, які перебувають на його утриманні, оскільки дружина не працює і він є єдиним годувальником родини. Тому просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши що підозра є необґрунтованою, а ризики, заявлені у клопотанні є недоведеними, та просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступних висновків.

19 березня 2020 року постановою військового прокурора Дарницького гарнізону підполковника юстиції ОСОБА_17 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 24 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року ухвалою слодчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у справі № 757/16139/20-к, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 5-ти місяців, тобто до 24 червня 2020 року.

13 травня 2020 року о 16 год. 50 хв. ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- заявою про вчинення злочину ОСОБА_10 від 25.07.2019;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 15.01.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 16.01.2020;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 05.08.2019, від 02.12.2019, від 24.01.2020;

- протоколом огляду та вручення грошових коштів з додатком від 23.01.2020;

- протоколом затримання ОСОБА_9 від 23.01.2020;

- протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 23.01.2020, від 24.01.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 23.01.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 23.01.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 23.04.2020;

- матеріалами, отриманими за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Доводи, які зазначені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який відповідно до долучених до матеріалів клопотання доказів є одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді вигляді у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000226 від 25 липня 2019 року, а саме до 24 червня 2020 року включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати адресу місця проживання з 22:00 год. по 06:00 год. наступної доби: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000226 від 25 липня 2019 року, а саме до 24 червня 2020 року включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або до процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні за вимогою, а також до слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, або процесуального керівника прокурора у кримінальному провадженні, та суд про зміну свого місця проживання, реєстрації;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного до виконання органу Національної поліції за його місцем проживання.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1