Справа № 531/551/20
Провадження № 1-кп/550/93/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року

Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
адвоката - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000102 від 25.02.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, не працюючого, раніше судимого:
-27.07.2009 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст.ст. 289, ч.2, 69,185 ч.3, 70 ч.1 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 19.10.2020 звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 21 день;
-06.06.2013 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі. 15.02.2019 звільнений з Селидівської ВК Донецької області по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
23.04.2020 в провадження судді ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000102 від 25.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
До обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти призначення судового розгляду, перешкод для цього не вбачає, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам кримінально-процесуального закону, дотримання правил територіальної підсудності при зверненні до суду.
У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у відношенні ОСОБА_5 , оскільки наявні ризики, передбачені п.п 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 вважали за можливе призначити судовий розгляд за обвинувальним актом, заперечень проти запобіжного заходу не висловили.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого суд зауважує наступне.
Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
На стадії досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.04.2020.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне заподіяння середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке він вчинив після звільнення з місць позбавлення волі. За даний злочин за ч.1 ст. 122 КК України санкцією статті передбачено покарання до 3 років позбавлення волі.
Таким чином, суд, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_5 звинувачень приходить до висновку про існування ризику переховуватись від суду, який передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому суд враховує позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п. 36). Згідно якого, Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Суд наголошує на тому, що наразі проводиться підготовче провадження та вирішується питання про призначення судового розгляду справи, свідки та потерпілий не допитані, матеріали справи не досліджені, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий та знов, за даними викладеними в обвинувальному акті, обвинувачується у скоєнні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Крім того, суд звертає увагу, що за даними обвинувального акту в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001444 від 22.07.2019 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 особисто знайомий з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні та може впливати на них з метою зміни останніми своїх показань
Таким чином, наявні ризик, передбачений п.п.3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та можливість вчинити інші правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку, що будь-яких даних про зменшення ризиків передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України чи їх відсутність, а саме переховування від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші правопорушення для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. При цьому суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 та ймовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, суд вважає, що останньому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до двох місяців, внаслідок чого клопотання прокурора про продовження тримання під вартою підлягає задоволенню.
Інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 з наступних причин:
- особисте зобов`язання - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості та обрання такого запобіжного заходу може спричинити подальше перешкоджання встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні у зв`язку із наявністю ризиків, зазначених вище у клопотанні.
- особиста порука - на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного.
- домашній арешт - не можливо застосувати у зв`язку з тим, що такий запобіжний захід не може забезпечити відсутності можливості впливу на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Отже, задовольняючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити розмір застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах : щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , його матеріальний стан, тяжкість правопорушення у вчиненні якого він обвинуваченого, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у сумі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з місця постійного проживання, без дозволу суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.176, 177, 314, 315, 369, 372, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом по кримінальному провадженню за № 0000102 від 25.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на 04 травня 2020 року о 13 год. 50 хв. в приміщенні суду за адресою: смт. Чутове Полтавської області, вул. Набережна, 15, в залі судового засідання №1.
Затосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23» строком на 60 днів, тобто до 14 години 50 хвилин 22 червня 2020 включно.
Визначити розмір застави ОСОБА_5 в розмірі 21020 грн.
В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки зокрема: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з місця постійного проживання, без дозволу суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому, прокурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Розмір застави підлягає внесенню на рахунок :
Отримувач: ТУ ДСАУ в Полтавській області
ЗКПО 26304855
р/р UA0015950
В ДКСУ м. Київ
МФО 820172
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14 години 30 хвилин 22 червня 2020 включно.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 КПК України проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею ОСОБА_1 одноособово.
Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання викликати учасників судового розгляду: прокурора, захисника, потерпілого та свідків.
Обвинуваченого ОСОБА_5 доставити до суду під вартою із Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».
Зобов`язати Карлівський районний сектор філії державної установи "Центр пробації" в Полтавській області надати досудову доповідь стосовно ОСОБА_5 в строк до 07 травня 2020.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючи суддя ОСОБА_1