Номер провадження: 11-кп/813/1232/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий суддя: ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002791, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2019 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрівка, Южноукраїнського району, Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,-

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження №0002791, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2019 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 18.04.2020 року включно.

Цією ж ухвалою продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчинені одного злочину, спільно з ОСОБА_8 .

Ухвала суду мотивована тим, що обвинувачений раніше неодноразово засуджувався, не працює та не навчається, є достатні підстави вважати, що знаходячись на волі, зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, що вказує на існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Будь яких обставин, які б давали суду можливість застосувати інший більш м`який запобіжний захід щодо обвинуваченого не встановлено.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду обвинувачений ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що не згоден з ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року, оскільки вину признає в повному обсязі та просить найшвидше засудити згідно з законодавством України.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив обрати його підзахисному запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.

Разом з тим, враховуючи наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, апеляційний суд по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 , обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 , вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.

За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Щодо доводів апеляційної скарги.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , є громадянином України та проживає АДРЕСА_2 , зареєстрований в Миколаївській області, офіційно не одружений, не працевлаштований та раніше судимий за злочини майнового характеру. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченого, в тому числі які підтверджують міцність його соціальних зв`язків матеріали справи не містять.

ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим та з урахуванням зазначених вище даних про особу обвинуваченого, існує певний ризик здійснення останнім спроб переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Водночас апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 , може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності, не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, ОСОБА_8 може здійснити вплив на потерпілого або свідків, оскільки доказів незаконного впливу обвинуваченим на учасників провадження стороною обвинувачення не надано.

Між тим, апеляційний суд враховує обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, в якому розмір спричиненої шкоди ним спільно з іншими обвинуваченими шкоди складає 400 грн., а також тривалість перебування обвинуваченого під вартою в період з 02.10.2019 року по теперішній час, в тому числі тривалість розгляду судового провадження, що може свідчити про порушення прав обвинуваченого, в тому числі щодо розгляду справи у розумні строки.

При цьому апеляційний суд враховує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні стороною захисту на підтримання доводів апеляційної скарги про можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу зазначено, що обвинувачений хворий на ВІЛ інфекцію та до вчинення кримінального правопорушення проживав по АДРЕСА_2 , про що зазначено в обвинувальному акті, де зможе лікуватися та виконувати покладений на нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Наведені стороною захисту обставини не заперечувалися прокурором, однак прокурор вважав за необхідним продовжити утримання обвинуваченого під вартою, оскільки за вказаною адресою вже обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно іншого обвинуваченого ОСОБА_11 .

Водночас прокурор не навів доводів, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_8 , може перешкодити кримінальному провадженні та виконанню покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Враховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність та можливість обрання більш м`якого обвинуваченому запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в тому числі з урахуванням належного контролю поведінки обвинуваченого з боку працівників правоохоронних органів.

Висновки апеляційного суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого та існуючих ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування і вчинення обвинуваченим нового правопорушення, з урахуванням усіх в сукупності обставин справи та даних про особу обвинуваченого, в тому числі наявність у обвинуваченого місця проживання, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу суду змінити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу, а саме в нічний час доби, з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0002791, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2019 року - змінити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 22:00 години до 06:00 години наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема:

-прибувати до суду за викликом;

-не відлучатися із м. Одеси без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту проголошення ухвали Одеського апеляційного суду, а саме з 08.04.2020 року та закінчується 08.06.2020 року.
Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_8 , покладених обов`язків покласти на Малиновський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.
Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Малиновський ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4