справа №619/2360/17
провадження №1-в/619/39/20
У Х В А Л А

26 травня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дергачі кримінальне провадження щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , про зарахування попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року,а також вирішити питання про перегляд застосування до нього ст.71 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його необгрунтованим.
Засуджений ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_4 просили суд задовольнити клопотання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
У п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року визначено коло суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, в тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням. Слід враховувати, що пункти 3 і 2 прикінцевих положень нерозривно пов`язані між собою та визначають порядок застосування цього Закону до осіб, щодо яких на момент набрання чинності Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Застосування правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення після набрання чинності Законом є імперативною вимогою кримінального закону та не потребує звернення з відповідним клопотанням.
Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Беручи до уваги, що у п.3 Розділу II «Прикінцеві положення» зазначеного Закону визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень статей 537, 539 КПК України, в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення: під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПКУкраїни має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якоговиконується вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України). Так само має вирішуватись це питання й у випадку здійснення судового розгляду у порядку КПК України 1960 року.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 раніше судимий: 01.07.1996 вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч.ч 2,3 ст. 140, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 28.05.1997 вироком Володарського районного суду Київської області за ч.2 ст.140, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 16.03.1999 вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч.2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років;28.12.2007 вироком Ставищенського районного суду Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 06.10.2011 вироком Білоцерківського міського суду Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі; 26.12.2011 вироком Рокитнянського районного суду Київської області за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України до 7 років позбавлення волі; звільнений умовно достроково 28.07.2016 згідно ухвали від 20.07.2016 Березанського міського суду Київської області, не відбутий термін 1 рік 2 місяці 15 днів; 19.07.2017 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.07.2017 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України із застосуванням ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2019 змінено та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; на підставі ч.5 ст.72 КК України ) в редакції від 26.11.2015) зараховано в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 по 20.06.2017 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі; 26.07.2019 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ч.5 ст.72 КК України ) в редакції від 26.11.2015) зараховано в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 по 23.11.2017 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Згідно п.2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VІІІ від 26.11.2015 року, цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, зазначений Закон відносно ОСОБА_5 застосувано.

Згідно довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 05.05.2018, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від14.07.2017 набрав законної сили: 23.11.2017 року. Засуджений ОСОБА_5 вибув 13.01.2018 для подальшого відбуття
покарання до Роменської ВК (№56) Сумської області.
Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 22.05.2018 ОСОБА_5 етапований з Роменської ВК (№56) Сумської області до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» де тимчасово залишений на час розгляду справи за його звинуваченням за ч.2 ст.289 КК України.
26.07.2019 ОСОБА_5 вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України засуджено до 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За таких обставин, суд приходить до висновку,що підстави для застосування ч.5 ст.72 КК України на час розгляду справи відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України відсутні,оскільки в вищезазначений час він не був особою,яка попередньо ув`язнена,а був особою яка відбувала покарання по попередньому вироку.

Крім того,у суду також відсутні підстави для виключення із вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 застосуванням ст.71 КК України,оскільки відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2019 змінено та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 26.12.2011 призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дергачівський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту отримання ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.05.2020.

Суддя ОСОБА_1