Справа №587/2641/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/158/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Наруга над могилою, іншим місцем поховання або над тілом померлого
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/2641/18 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Козаче Путивльського району, Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 17 вересня 2003 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1020 грн.;

- 16 січня 2007 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

- 22 лютого 2007 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71, 69 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 06 грудня 2011 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 ст. 69, ч.4 ст. 70, 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 24 березня 2015 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 297, ч.3 ст. 297 КК України ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та мешканка АДРЕСА_2 , раніше судима:

- 15 вересня 2014 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 26 березня 2015 року Сумським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 травня 2015 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 26 березня 2015 року скасовано в частині призначеного їй покарання та ухвалено вважати засудженою за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. 08.11.2017 звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 , в якій вона просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та визначити остаточне покарання менше від найнижчої межі, встановленої ч.3 ст. 297 КК України, тобто менше 4 років.

ОСОБА_6 визнано винною за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 297 КК України - 4 роки обмеження волі, за ч. 3 ст. 297 КК України 4 роки 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки 6 місяців.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України і призначено йому покарання : за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 297 КК України - 4 роки обмеження волі, за ч. 3 ст. 297 КК України 5 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 5 років.

Запобіжний захід відносно обвинувачених до набрання вироком законної сили залишено утримання під вартою, рахуючи строк відбування покарання з 18 жовтня 2018 року - моменту фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час утримання обвинувачених під вартою з 18 жовтня 2018 року (моменту фактичного затримання) до дня прибуття до місця відбування покарання включно у відповідності з положеннями статті 72 КК України ( з розрахунку відповідності одному дню позбавлення волі двом дням обмеження волі).

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в доход держави по 1287 грн. з кожного витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 вважає оскаржуваний вирок незаконним і несправедливим, внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. На її думку, визнане судом застосування до неї з боку ОСОБА_7 фізичного примусу та погроз слід віднести до психічного примусу. Вважає, що є всі підстави для призначення їй покарання менше 4 років обмеження волі, або можливо звільнити від кримінальної відповідальності, або обмежитись вже відбутим нею терміном покарання.

Згідно з вироком, у травні 2018 року у вечірній час ОСОБА_7 за попередньою змовою разом з ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що на кладовищі по вул. Сумська в с. В. Сироватка Сумського району на місцях поховання маються різноманітні металеві вироби, перебуваючи на кладовищі що по АДРЕСА_2 , з могили родичів потерпілої ОСОБА_10 скоїли крадіжку металевих дверцят огорожі вартістю 73,37 грн. .

Крім цього, в травні 2018 року у вечірній час ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі, що по вул. Сумська с. В. Сироватка Сумського району Сумської області, з могили родичів потерпілої ОСОБА_11 скоїли крадіжку металевих дверцят огорожі вартістю 44,73 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, в травні 2018 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі що по вул. Сумська с. В. Сироватка Сумського району, з могили родичів потерпілої ОСОБА_12 скоїли крадіжку металевих дверцят огорожі вартістю 70 грн.

В травні 2018 року у вечірній час ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі по вул. Сумська в с. В. Сироватка Сумського району, з могили родичів потерпілої ОСОБА_13 скоїли крадіжку металевих дверцят огорожі вартістю 53,36 грн.

У травні 2018 року, в денний час ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на території кладовища по вул. Затишна в с. В. Сироватка Сумського району, з могили родичів потерпілої ОСОБА_14 скоїли крадіжку секції металевої огорожі вартістю 191,70 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишили місце вчинення злочину, але довести злочинні дії до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх дії були припинені ОСОБА_15 .

Продовжуючи вчиняти злочини, 24 травня 2018 року ОСОБА_7 , близько 17:00 год., за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи на кладовищі по вул. Сумська в с. В. Сироватка Сумського району, з могили родичів потерпілої ОСОБА_16 скоїли крадіжку металевих дверцят огорожі вартістю 63,37 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишили місце вчинення злочину, але довести злочинні дії до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх дії були припинені ОСОБА_17

20.02.2018 року близько 19:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в домоволодінні ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_3 , користуючись відсутністю потерпілого та інших сторонніх осіб, викрала гроші потерпілого у сумі 658 гривень.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації дій ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом в порядку ст. 404 КПК України не перевіряються.

Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15-ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 , ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.

Обвинуваченим ОСОБА_7 вирок не оскаржується.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті ), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дотримався наведених норм права.

Так, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, пом`якшуючі відповідальність обставини визнання вини, щире каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Крім того, місцевим судом було встановлено, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 297, ч. 3 ст. 297 КК України були вчинені нею під впливом примусу з боку ОСОБА_7 , а тому цю обставину також було враховано як таку, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_6 .

З урахуванням викладеного, а також те, що ОСОБА_6 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стала, продовжила скоювати кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливе лише в умовах обмеження волі.

Призначене ОСОБА_6 покарання, на переконання колегії суддів, за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про застосування до обвинуваченої положень статей 69 КК України, то вони не є необґрунтовані та не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до положень ст.69 КК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 із змінами, - призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Підставами призначення більш м`якого покарання визнані у ч.1 ст.69 КК є дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, а саме: а) наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, які певним чином характеризують особу винного.

Отже, застосування ст. 69 КК України можливе за наявності лише двох, зазначених у цій нормі підстав, у їх єдності та сукупності.

Судом першої інстанції встановлені декілька обставин, що пом`якшують покарання, але разом з тим ОСОБА_6 характеризується посередньо, шкоду відшкодувала лише частково, і тим самим виключається можливість припустити, що призначення більш м`якого покарання здатне забезпечити її виправлення, тому застосування ст. 69 КК України є неприпустимим.

Обґрунтованих доводів, які б свідчили про неправильне застосування кримінального закону, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 17 вересня 2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою ОСОБА_6 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,