КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/50/20
Провадження № 1-кс/552/58/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_3 про конфіскацію в дохід держави предметів, заборонених для користування та зберігання в слідчих ізоляторах, -
В С Т А Н О В И В :
19.10.2019 року до суду надійшло клопотання начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_3 про конфіскацію в дохід держави предметів, заборонених для користування та зберігання в слідчих ізоляторах.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що в ході обшуку, який проводився 19.10.2019 року в збірному відділенні близько 08 год. 11 хв., новоприбулих, у засудженого ОСОБА_4 в особистих речах, а саме в кармані куртки було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Ergo» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 : НОМЕР_2 ), яким заборонено користуватися та зберігати при собі ув`язненим та засудженим.
Просив мобільний телефон марки «Ergo» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 : НОМЕР_2 ) вилучений під час обшуку 19.10.2019 року в ув`язненого ОСОБА_4 конфіскувати в дохід держави.
Відповідно до ст.107 КПК України фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу не здійснювалося.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Право на конфіскацію майна та передачу його в дохід держави відповідно до ст. 41 Конституції України у випадках, обсязі та порядку встановлених законом, належить виключно до компетенції суду.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , 1986 року народження, засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до 3 років позбавлення волі.
Згідно висновку за фактом спроби доставити заборонений предмет в зону, що охороняється, засудженим ОСОБА_4 від 19.10.2019 року що в ході обшуку, який проводився 19.10.2019 року в збірному відділенні близько 08 год. 11 хв., новоприбулих, у засудженого ОСОБА_4 в особистих речах, а саме в кармані куртки було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Ergo» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 : НОМЕР_2 ), яким заборонено користуватися та зберігати при собі ув`язненим та засудженим.
В ході перевірки було встановлено, що заборонений предмет належить ув`язненому ОСОБА_4 . В ході бесіди останній провину не визнав від надання пояснень відмовився.
Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 102 КВК зберігання засудженими при собі речей, а також предметів, які заборонено використовувати в колоніях, не допускається. Виявлені у засуджених речі та предмети, які заборонено використовувати в колоніях, вилучаються, про що посадовою особою колонії складається протокол. За клопотанням установи виконання покарання слідчий суддя розглядає питання про конфіскацію таких речей та предметів або про передачу їх на зберігання до звільнення засудженого відповідно до положень розділу VIII Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності.

Закон України «Про виконавче провадження», набрав чинності 05.10.2016, тобто пізніше, ніж Закон України «Про попереднє ув`язнення» - 06.08.1993. Отже, при визначенні підстав та порядку конфіскації майна в дохід держави необхідно керуватись нормами Закону України «Про виконавче провадження», яким регламентовано, що примусовому виконанню підлягають ухвали судів (п. 2 ст. 3).

Окрім того, у ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», враховуючи вищенаведене, відсутня необхідна юридична норма щодо порядку звернення установою попереднього ув`язнення з клопотанням до суду про передачу заборонених для зберігання речей та предметів у дохід держави.

Натомість ст. 102 Кримінально-виконавчого кодексу України містить правову норму за схожими обставинами. Вказана норма врегульована законом та не суперечить його меті, а тому дає можливість вирішити дану справу за аналогією закону.

У відповідності до п. 4 листа Міністерства юстиції України від 30.01.2009 № Н-35267-18 аналогією закону є вирішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки. Застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом чи якщо закон пов`язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

Кримінальний процесуальний, Кримінально-виконавчий кодекси України та Закон України «Про попереднє ув`язнення» не містять заборони на застосування аналогії закону. Передача заборонених у СІЗО для зберігання речей та предметів у дохід держави не пов`язується з наявністю конкретних норм. Отже, у вказаних правовідносинах можливо застосувати аналогію закону і питання вирішити в порядку визначеному абз. 2 ч. 7 ст. 102 КВК України.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що подання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 102, 107 КВК України, ст. 7 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст. 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХ В А Л И В :
Клопотання начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» ОСОБА_3 про конфіскацію в дохід держави предметів, заборонених для користування та зберігання в слідчих ізоляторах, - задовольнити.
Мобільний телефон марки «Ergo» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 : НОМЕР_2 ), який вилучено під час обшуку 19.10.2019 року у збірному відділенні близько 08 год. 11 хв., новоприбулих, у засудженого ОСОБА_4 , 1986 року народження, конфіскувати та звернути в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

13.01.2020