У Х В А Л А
Справа №348/475/20
22 травня 2020 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани кримінального провадження № 0000019 з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Богородчанським районним судом розглядається вказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому на стадії судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки з часу обрання такого запобіжного заходу не зменшилися ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Захисник просить відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав на недоведеності стороною обвинувачення будь-яких ризиків, а тому просить обрати обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт в нічний час.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав висловлені позиції свого захисника.
Вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Положеннями глави 18, зокрема ч.1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п.79 рішення у справі Харченко проти України та у п.170 рішення у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2020 року ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.04.2020 року. Ухвалою Богородчанського районного суду від 27.03.2020 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду на строк по 25.05.2020 року включно.
Суд вважає, що у поданому клопотанні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих обвинуваченим діянь.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, судове провадження в даному кримінальному провадженні не завершено, строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає, проте ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема про можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого слід продовжити.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для зменшення розміру застави, обраної обвинуваченому, а тому заставу слід визначити у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.
Застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів по 21 липня 2020 року включно, з утриманням його в Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)" (м.Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70А).
Розмір застави визначити 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і від його імені іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богородчанського районного суду (МФО: 820172, код отримувача: 26289647, банк отримувача: ДКС України, м. Київ, рахунок: UA0002265).
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язок прибувати за кожним викликом до суду і не відлучатись без дозволу суду із постійного місця проживання, де він проживає. У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1