Постанова
Іменем України

12 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 641/5921/19
провадження № 51-5143км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішувалося питання про арешт ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 серпня 2019 року про повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001740 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 3652 Кримінального кодексу України (далі КК).
Зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ухвалою від 29 липня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання керівника органу досудового розслідування начальника відділення СВ Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській областіпро арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001740 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 1 ст. 3652 КК.
Харківський апеляційний суд ухвалою від 9 серпня 2019 року апеляційну скаргу прокурора на вказану ухвалу слідчого судді повернув на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала, а також короткий зміст заперечень
У касаційній прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в цьому суді. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд, не врахувавши положення ч. 7 ст. 115 КПК, визначив, що останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 29 липня 2019 року є 3 серпня 2019 року, який є вихідним днем. У зв`язку із цим вважає, що суддя дійшов помилкового висновку про те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, подавши апеляційну скаргу 5 серпня 2019 року.
У запереченнях на касаційну скаргу представник третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таміра» адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на правомірність ухвали апеляційного суду, просить відмовити у задоволенні вимог, викладених у касаційній скарзі прокурора.
Позиції учасників судового провадження
Під час касаційного розгляду прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу.
Представник третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, ОСОБА_6 висловив доводи про безпідставність касаційної скарги, просив судове рішення залишити без зміни.
Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та представника третьої особи, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, суд касаційної інстанції вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. За частиною 1 ст. 412 КПК істотним є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на апеляційне оскарження, й особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Таким чином, вирішуючи питання, чи дотрималась особа, яка подала апеляційну скаргу, передбачених ст. 395 КПК строків, слід чітко встановити початок перебігу цих строків та їх закінчення.
При цьому суду необхідно врахувати положення статей 115, 116 КПК, які регулюють порядок обчислення процесуальних строків.
Як регламентовано ч. 7 ст. 115 КПК, при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Цих вимог закону суддя апеляційного суду не врахував.
Під час вирішення питання про дотримання чи недотримання прокурором процесуального строку на оскарження ухвали слідчого судді від 29 липня

2019 року суд апеляційної інстанції повинен був чітко визначити початок та закінчення строку на апеляційне оскарження, враховуючи те, що 3 серпня

2019 року є вихідним днем. Отже, останнім днем строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29 липня 2019 року слід вважати наступний за ним робочий день 5 серпня 2019 року.
Апеляційну скаргу прокурор подав до суду апеляційної інстанції 5 серпня 2019 року, що підтверджено відбитком штампу з датою і вхідним номером кореспонденції цього суду (а.п. 123), тобто вчасно.
Так, апеляційну скаргу прокурор подав у межах строку на апеляційне оскарження, встановленого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК.
Отже, на стадії прийняття апеляційної скарги суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, і відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
Таким чином, доводи в касаційній скарзі є обґрунтованими, її вимоги підлягають задоволенню, ухвала судді апеляційного суду скасуванню, а

провадження призначенню на новий розгляд у цьому суді, під час якого необхідно врахувати наведене і на стадії прийняття апеляційної скарги діяти відповідно до вимог статей 395, 422 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 серпня 2019 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення,

є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3