ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/4223/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/136/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст. 186,ч.2 ст.190,
ч.3 ст.15,ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Червнозаводського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кологрив, Костромської області, Російської Федерації, росіянин, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючий, одружений, має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 07.12.2007 року за вироком Чугуївського міського суду за частиною 3 ст. 185, 186, 191, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.11.2010 року за постановою Дергачівського районного суду від 18.11.2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 16 днів;
- 19.12.2011 року вироком Первомайського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці, звільнений 19.03.2013 року за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.03.2013 року умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 3 дні,
визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі,
- за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово раніше засудженим за умисні корисливі злочини, маючий не зняту та не погашену судимість, відповідних висновків для себе не зробив та знову скоїв нові, умисні, корисливі злочини за наступних обставин.
21.07.2017 року близько 00.30 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території лісу, що розташований неподалік від військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , де в ході виниклого побутового конфлікту з ОСОБА_9 , під час якого у ОСОБА_7 , виник злочинний намір, спрямований на здійснення відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. З метою реалізації раптово виниклого умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, діючи повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, стоячи поряд із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 штовхнув його обома руками в спину, від чого останній втративши координацію впав на коліна. У продовження своїх дій ОСОБА_7 наніс удар коліном правої ноги в область голови ОСОБА_10 , а саме носової частини, після чого ривком вихопив з рук ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «Vibe К5 Note» золотого кольору, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 4284 від 22 вересня 2017 року 3930 грн. 00 коп. Далі ОСОБА_7 припинив свої злочинні дії та покинув місце події разом з викраденим майном. Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_12 , на загальну суму 3930 грн. 00 коп.
Крім того, 01.05.2018 року, близько 22:00, знаходячись біля кафе, розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграду, 183, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за чужий рахунок, під вигаданим приводом подзвонити попросив у ОСОБА_13 його мобільний телефон чорного кольору, марки «Meizu М5 Note», вартістю 3426,00 грн., заздалегідь знаючи, що повертати його він не буде. ОСОБА_14 не здогадуючись про злочинний умисел ОСОБА_7 , довіряючи останньому, будучи впевненим в добросовісності його дій передав останньому свій мобільний телефон.
Після цього ОСОБА_7 разом з телефоном ОСОБА_13 з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 10 червня 2018 року, близько 02 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись поряд з будинком № 12 по вул. Вернадського в м. Харкові, маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшов ззаду до раніше незнайомої йому ОСОБА_15 , та схопив за її жіночку сумку з особистим майном всередині, після чого потерпіла ОСОБА_15 намагалась перешкодити відкритому заволодінню її майна, але ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел та бажаючи залишити викрадене майно у себе та зникнути з місця злочину з викраденим майном, штовхнув потерпілу від чого остання впала на асфальт, чим застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, таким чином відкрито заволодівши майном потерпілої ОСОБА_15 , вартість яких була визначена судово-товарознавчою експертизою №2702 від 26.06.2018, а саме: жіноча сумка коричневого кольору, вартістю 47,00 грн., мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3 ( SMJ320H/DS)», вартістю 1515,00 грн., карта пам`яті марки «Kingston micro SDHC 4 GD class 4», вартістю 45,00 грн., чохол для мобільного телефону, вартістю 10,00 грн., жіночий гаманець червоного кольору, вартістю 60,00 грн. та грошові кошти в сумі 525,00 гривень, чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2202,00 грн.
Однак, ОСОБА_7 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як останній на місці злочину з викраденим майном був затриманий працівниками поліції.

Не погодившись з рішенням районного обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2018 рокушляхом пом`якшення призначеного покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність зі сторони потерпілих будь-яких претензій та обтяжуючих покарання обставин , наявність малолітньої дитини. Крім того вказує на відсутність в матеріалах справи висновків медичної експертизи яка б підтвердила скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_16 відмовився від своєї апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.403 КПК України.

Вислухавши доповідь судді; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово раніше засуджений за умисні корисливі злочини, має не зняту та непогашену судимість, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину.
Судом першої інстанції встановлено обставину, що обтяжує покарання, у виді вчинення злочину 21.07.2017 року у стані алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.
Доводи обвинуваченого про відсутність обтяжуючої покарання обставини, спростовуються його показаннями, наданими ним безпосередньо під час судового розгляду в суді першої інстанції, згідно яких він повністю визнав себе винним за пред`явленим обвинуваченням та не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, у зв`язку з чим суд, з урахуванням думку учасників провадження, вирішив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання як кожний злочин окремо за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, так і остаточного покарання за сукупністю злочинів. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність пом`якшення призначеного покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з урахуванням даних про його особу, який неодноразово засуджувався, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 листопада 2018 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді