Справа № 304/1828/19 Провадження № 1-кп/304/105/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 04 червня 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 31 серпня 2019 року під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_4 знаходячись у м. Перечин, умисно, з метою особистого збагачення, за 1 500 грн. збув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , речовину, ззовні схожу на психотропну, обіг якої обмежено метамфетамін, що містилася у прозорому поліетиленовому пакеті типу «зіпер», який у свою чергу помістив до упаковки від цигарок марки «LM loft 4». Вказану речовину працівниками поліції було вилучено для призначення відповідної експертизи, згідно висновку якої кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою 0,1257 г, а у перерахунку на метамфетамін основу 0,0799 г. Крім цього 24 вересня 2019 року о 18.10 год під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, знаходячись при в`їзді на територію колишнього військового містечка, що знаходиться у АДРЕСА_2 , умисно, з метою особистого збагачення, за 3 500 грн. повторно збув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кристалоподібну речовину білого кольору, ззовні схожу на метамфетамін, вагою близько 1,5 г, що містилася у прозорому поліетиленовому пакеті типу «зіпер», яку працівниками поліції було вилучено для призначення відповідної експертизи, згідно висновку якої кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину білого кольору, масою 0,6291 г, а у перерахунку на метамфетамін основу 0,4265 г. Прокурор вважає, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновками експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події від 24 вересня 2019 року, протоколом обшуку житла від 24 вересня 2019 року, протоколом за результатами проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, результатами проведення НСРД. Крім того вказує на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, а стороною обвинувачення у свою чергу зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на свідків, оскільки йому відома особа, якій він збував психотропну речовину, та експерта шляхом їх підкупу або залякування, вчинити інші кримінальні правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки. Посилається на те, що вказані ризики зумовлені зокрема тим, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, не одружений, його майновий стан є незадовільним, наявні боргові зобов`язання та єдиним його джерелом існування є вчинення аналогічних злочинів. Зважаючи на викладене, прокурор вважає, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного злочину, яке у свою чергу не може бути іншим, ніж позбавлення волі. Також прокурор просить врахувати реакцію мешканців міста Перечин та району в цілому, соціальні наслідки даного правопорушення, адже враховуючи зухвалість та суспільну небезпечність вказаного злочину, таке викликало неабиякий суспільний резонанс, висвітлення у засобах масової інформації, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим. На підставі наведеного просить задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж, у разі задоволення такого, змінити обвинуваченому розмір застави, що був визначений під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, до мінімального. Обвинувачений позицію свого захисника підтримав.

Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши клопотання, приходить до такого висновку.

Статтею 5 п. 1 підпункту «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2019 року матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255, а 24 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 були внесені матеріали досудового розслідування за повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Постановою прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 25 вересня 2019 року вказані кримінальні провадження було об`єднано в одне з присвоєнням реєстраційного номеру № 0000255.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 25 вересня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 21 листопада 2019 року було продовжено до 20 січня 2020 року (включно).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, на даний час будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, обвинувачений не має жодних соціально стримуючих зв`язків до затримання останній так само не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу, є не одруженим, сім`ї не має. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і не здатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що дані ризики зменшилися із часом.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є, зокрема, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому такий ризик може вимірюватися, у тому числі, наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинуваченого під вартою не завершений, а ризики, зазначені прокурором, продовжують мати місце дотепер, оцінюючи баланс між правом обвинуваченого на свободу та суспільні інтереси безпеки, особливу тяжкість інкримінованих правопорушень, суд погоджується з доводами клопотання прокурора про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Разом із тим, суд вважає слушними доводи захисника ОСОБА_5 в частині зменшення раніше визначеної обвинуваченому застави.

Так, ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 визначено розмір застави в межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який не працює та не має доходів, обставини кримінального провадження, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд вважає за необхідне зменшити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави та визначити таку відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу прокурора чи суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в п. 60 рішення по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року (заява № 17283/02) , згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. Також, за усталеною практикою ЄСПЛ тримання під вартою не має перетворюватися на відбуття покарання, оскільки такий стан речей підриватиме принцип презумпції невинуватості, що випливає зі ст. 6 Конвенції.

Згідно ч. 1 ст. 197 цього Кодексу строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, до 60 (шістдесяти) днів.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 22, 26, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 309 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 березня 2020 року (включно) із визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за їх першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає без дозволу прокурора чи суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну місця проживання;

4) докласти зусиль до пошуку роботи;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що у разі внесення застави та невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернута в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали 16 березня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1