ПЕРВОМАЙСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 484/1638/20
Провадження №1-кс/484/456/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна

27 травня 2020 року м. Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0001024 від 22.05.2020 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

25.05.2020 року до слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна.
В наданому клопотанні начальник відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 зазначила, що в провадженні Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001024 від 22.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.05.2020 року близько 17 години ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , за місцем проживання останнього, у дворі на лавці розпивали алкогольні напої. Близько 18 години, коли вони зайшли у квартиру, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 умисно наніс чисельні удари держаком по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_6 , який лежав на дивані, спричинивши останньому тілесні ушкодження, від яких останній помер через деякий проміжок часу.
В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомив, що у нього знаходиться сім-карта мобільного оператора «Київстар», яку він витягнув з мобільного телефону ОСОБА_6 .
23.05.2020 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції дану сім-карту з номером виклику НОМЕР_1 та вона була вилучена в ході складання протоколу огляду предметів від 23.05.2020 року.
Вказана сім-карта має значення речового доказу у кримінальному провадженні і є доказом вчинення злочину.
Учасники справи належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001024 від 22.05.2020 року 22.05.2020 року в будинку АДРЕСА_1 ), на підлозі, виявлено труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 2 ст. 121 КК України.
Згідно протоколу огляду предмета від 23.05.2020 року було вилучено сім-карта мобільного оператора «Київстар» з номером виклику НОМЕР_1 .
Постановою про визнання і приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 23.05.2020 року вищевказане вилучене майно визнане та приєднане до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене в ході огляду 23.05.2020 року майно набуло статусу тимчасово вилученого майна та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Вищевказане вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України.
З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Суд, керуючись ст.ст. 317, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:
Клопотання начальника відділення СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0001024 від 22.05.2020 року, про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене майно, а саме сім-карту мобільного оператора «Київстар» з номером виклику НОМЕР_1 , яку 23.05.2020 року добровільно видав ОСОБА_5 , яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На ухвалу слідчого судді, протягом п`яти днів, з дня її оголошення, може бути подана апеляційна скарга.
Слідчий суддя ОСОБА_1