Номер провадження: 11-кп/813/938/20
Номер справи місцевого суду: 493/1843/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року прозвільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000314, внесеного до ЄРДР від 06.10.2016 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта, Одеської області, українця, громадянина України, який має базову вищу освіту, командира роти матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса), учасника бойових дій, розлученого, який має одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369-2 КК України,
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369-2 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000314 від 06.10.2016 року відносно ОСОБА_7 закрито.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки складу злочину, інкримінованого ОСОБА_7 немає, а за таких обставин суд повинен був ухвалити виправдувальний вирок.
Клопотання захисника ОСОБА_9 не вмотивоване та не відповідає нормам процесуального закону, тому суд повинен був відмовити у його задоволенні. Судом першої інстанції не було в повній мірі виконано вимоги, передбачені ст. 368 КПК України та обвинувачений ОСОБА_7 не надавав своєї письмової згоди на закриття кримінального провадження відносно нього.
Посилаючись на наведені доводи захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року та призначити новий судовий розгляд в іншому складі суду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК може звільнити від нього засудженого.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 06.12.2016 р. до Балтського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000314 від 06.10.2016 року відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369-2 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до двох років та останній відноситься до злочину невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 12 КК України).

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Під час судового розгляду обвинувального акту 16.12.2019 р. захисником ОСОБА_9 подане клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України (т. 3 а.п. 46-47).

В свою чергу, відповідно до журналу судових засідань від 24.12.2019 р. після проголошення клопотання захисника, оголошено технічну перерву для узгодження підстав для закриття провадження, після завершення якої обвинуваченому роз`яснено, що кримінальне провадження закривається на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на що обвинувачений погодився (т. 3, а.п. 76).

Окрім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому, обвинувачений відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.
Згідно з матеріалами кримінального провадження з дня вчинення ОСОБА_7 злочину (12.09.2016 року) і до дня розгляду апеляційної скарги (вирок не набрав законної сили) минуло більше ніж три роки.

Обставини, наведені у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Системний аналіз ухвали суду першої інстанції від 24.12.2019 р. показав, що суд в повній мірі дотримався вимог діючого законодавства, вмотивував свою ухвалу та прийшов до вірного висновку про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.
Натомість, посилання захисника ОСОБА_8 про помилковість прийнятого рішення та необхідність відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що в діях обвинуваченого відсутній склад злочину та необхідно було постановити виправдувальний вирок, а також ненадання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї письмової згоди на закриття провадження, суперечить вищевказаним нормам діючого КПК України.
Так, у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання, суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись ст. 49 КК України права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.
Таку правову позицію виловив Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2019 р. (справа №566/554/16-к)
В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти закриття провадження саме на підставах, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо необхідності продовження судового розгляду, а зобов`язаний у разі наявності такого клопотання та відсутності заперечення на його задоволення з боку обвинуваченого, звільнити особу від кримінальної відповідальності та закрити провадження, що і було зроблено судом першої інстанції.
Між тим, як зазначено вище, суд першої інстанції врахував усі обставини, які дають можливість застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, в тому числі і відсутність підстав, які свідчили б про переривання перебігу строку давності, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на основі повного, всебічного, об`єктивного дослідження всіх обставин провадження, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність перешкод для застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 та закриття у відношенні його кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 284, 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 24.12.2019 року, якою ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369-2 КК України звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без змін.
Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4