Справа № 761/9804/20
Провадження № 1-кс/761/6090/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу процесуального керівництва та підтримання обвинувачення щодо співробітників спеціальних органів правопорядку Управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за №0009510 від 05.10.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02 квітня 2020 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу процесуального керівництва та підтримання обвинувачення щодо співробітників спеціальних органів правопорядку Управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0009510 від 05.10.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004520, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2019 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ДП «Сетам», ПАТ Укрсоцбанк, відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за попередньою змовою з іншими невстановленими особами та приватними структурами, здійснюють привласнення, розтрату майна Фірми «Т.М.М.» - ТОВ () шляхом зловживання своїм службовим становищем.

З урахуванням викладеного, у кримінальному провадженні на даний час виникла необхідність в накладенні арешту на нежитлові приміщення з № 1 по № 45, №№ І, ІІ, тераса 30% (група приміщень № 25), загальною площею 1831,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Шептицького (Луначарського), 4, із забороною будь-яким чином відчужувати зазначене майно та розпоряджатись ним, в зв`язку з тим, що існують достатні підстави, вважати, що вказане майно реалізовано із значним заниженням ринкової вартості, з метою його заволодіння.

На даний час, відповідно до інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником вказаного нежилого приміщення до 04.04.2019, була Фірма «Т.М.М.» - ТОВ (), а з 04.04.2019 року ним на праві приватної власності володіє ТОВ «КГС Інвест» ().

Відповідно до постанови слідчого в ОВС ГСУ СБ України від 05.11.2019 р. вищезазначені нежилі приміщення визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0009510.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, оскільки вказане майно має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, забезпечення збереження речового доказу, забезпечення майбутнього цивільного позову, слідчий звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним клопотанням про накладення арешту з забороною відчуження, розпорядження нежилими приміщеннями.

Слідчий ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, просив задовольнити за наведених підстав.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання з метою забезпечення арешту майна, в силу ч.2 ст.172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004520, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2019 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.212, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про арешт майна щодо змісту відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Ч.2 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п. 1); спеціальної конфіскації (п. 2); конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п. 3); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (п. 4).

Згідно з вимогами ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Правилами ч.10 ст.170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що існують обґрунтовані підстави вважати, що право власності на вказане майно є об`єктом кримінально-протиправного посягання, майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Водночас, слідчий суддя вважає необґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову в майбутньому, оскільки на даному етапі кримінального провадження цивільний позов не заявлений.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме: нежилих приміщень з забороною відчуження та розпорядження нежилими приміщеннями з № 1 по № 45, №№ І, ІІ, тераса 30% (групи приміщень №25) - офіс (літера А) за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, буд. 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0).

Разом з тим, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для заборони користування нежилими приміщеннями з № 1 по № 45, №№ І, ІІ, тераса 30% (групи приміщень №25) - офіс (літера А) за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, буд. 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), оскільки слідчим не доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження призведе до приховування, пошкодження, псування, втрати, використання, перетворення, передачі майна.

Підстав сумніватись в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись ст.ст.131,132,170174, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу процесуального керівництва та підтримання обвинувачення щодо співробітників спеціальних органів правопорядку Управління кримінальних проваджень Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0009510 від 05.10.2019 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення з № 1 по № 45, №№ І, ІІ, тераса 30% (групи приміщень №25) - офіс (літера А) за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, буд. 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0), яке на праві приватної власності належить ТОВ «КГС Інвест» (), із забороною відчуження та розпорядження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст.174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя