Справа № 199/3450/20
ВИРОК
іменем України

2020 року липня 21 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000620 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2020, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у 1965 році січні місяці 23 дня у місті Дніпропетровську, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 04.12.1981 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 140 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Звільненого з кримінально-виправної установи 29.10.1986 року по відбуттю строку покарання;
2) 22.03.1989 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.140 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Звільненого з кримінально-виправної установи 28.06.1991 року по відбуттю строку покарання;
3) 15.11.1991 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.101 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років;
4) 24.12. 1993 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.140, ч.1 ст. 206, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 шість місяців, на підставі ст. 43 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців. Звільненого з виправної установи 13.04.2000 року по відбуттю строку покарання;
5) 13.03.2002 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.140, ч.3 ст.185,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільненого умовно-достроково на 1 рік 10 днів;
6) 29.09.2008 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст. 69, ч.1 ст. 309, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
7) 23.03.2009 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Звільненого з кримінально-виправної установи умовно-достроково на 6 місяців 21 день;
8) 12.04.2011 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців. Звільнився 12.09.2011 по відбуттю строку покарання;
9) 01.11.2012 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнився 13.01.2016 по відбуттю строку покарання;

10) 14.02.2019 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з урахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України, покарання відбув повністю;

11) 12.05.2020 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України з звільнений іспитовим строком на 2 роки, -

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
потерпілий - ОСОБА_6
представник потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливе кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 21.04.2020 близько о 12 годині 21 хвилин, ОСОБА_3 прийшов до приміщення магазину «Продукти», розташованого за адресою: місто Дніпро, вулиця Каруни, будинок 3, з метою здійснення покупок.

Далі, перебуваючи у приміщенні магазину «Продукти» за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 на столі за прилавком помітив гаманець чорного кольору, та розуміючи що в середні гаманця можуть знаходитьсь грошові кошти, визначив його для себе об`єктом злочинного посягання.

В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а саме гаманця, який належав потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, ОСОБА_3 , 21.04.2020, близько 12 години 23 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», за адресою: місто Дніпро, вулиця Каруни, будинок 3, діючи умисно, скориставшись відсутністю поруч продавця та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, викрав з столу за прилавком вказаного магазину, шкіряний чоловічий гаманець чорного кольору, в якому знаходились: грошові кошти у розмірі 500 гривень, купюра номіналом 10 доларів США, купюра номіналом 10 Євро, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , технічний паспорт на автомобіль «CHEVROLET Aveo» НОМЕР_1 , банківська карта «ПриватБанк» з номером « НОМЕР_2 », банківська карта «Восток» « НОМЕР_3 ».

Після чого, ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, з таємно викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток, на загальну суму у розмірі 1708 гривень 95 копійок

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно, у квітні 2020 року у другій половині дня, разом із ОСОБА_8 прийшов до приміщення магазину «Продукти», розташованого за адресою: місто Дніпро, вулиця Каруни, будинок 3, де вони замовили по 50 гр. горілки далі він на столі за прилавком помітив гаманець, та його викрав. У гаманці малися грошові кошти у розмірі 500 гривень, 10 євро, 10 доларів США, та інші документи у тому числі пластикові карти. Після чого, з місяця вчинення кримінального правопорушення пішов, гроші забрав та витратив на власні потреби, а гаманець з документами викинув.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 .

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він є фізичною-особою підприємцем, 21.04.2020 року він у магазині «Продукти» у місті Дніпрі по вул. Каруни, 3 працював замість свого продавця, близько 12.00 години до магазину зайшов ОСОБА_3 зі своїм товаришем, вони підійшли до зони розрахунку та замовили горілку. Він відійшов на декілька хвилин до бару, який знаходиться з іншого боку магазину аби налити горілку відвідувачам, після чого ОСОБА_3 зі своїм товаришем випили та пішли з магазину. Через деякий час він помітив, що його гаманець зник, після чого негайно переглянув запис з камер відеоспостереження, на якому було зафіксовано, що в той момент коли він покинув прилавок, то ОСОБА_3 поліз рукою за прилавок та викрав його гаманець, в якому знаходилися кошти в розмірі 500 гривень, 10 доларів США та 10 Євро, технічний паспорт, водійське посвідчення, банківські картки. На той час, коли він обслуговував ОСОБА_3 з його товаришем, в приміщенні магазину більше нікого не було.

Крім вказаного, як зазначив потерпілий станом на день розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував йому матеріальний збиток в сумі 1710.00 гривень, проте моральна шкода не відшкодована, викрадені документи не повернуті.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 21.04.2020 близько 12.00 він, запропонував раніше знайомому ОСОБА_3 зайти до магазину «Продукти» у місті Дніпрі по вул. Каруни, 3 та випити, на що ОСОБА_3 погодився. Далі, вони разом із ОСОБА_3 зайшли до магазину та замовили по 50 грамів горілки, за яку він розрахувався. Коли він вживав горілку, то ОСОБА_3 вже поруч не було. Про крадіжку вчинену ОСОБА_3 йому нічого не було відомо, про більш детальні обставини кримінального правопорушення він дізнався від працівників поліції.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 21.04.2020 до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_6 та просив органи поліції вжити заходи до невідомого чоловіка, який 21.04.2020 о 12.20 годині у приміщенні магазину «Продукти» вчинив крадіжку його гаманця.

За результатами висновку експерта № 2098-20 від 15.05.2020 року ринкова вартість викраденого майна, а саме: шкіряного гаманця, чорного кольору, на два відділення, які закривались металевими замками «Блискавка» сріблястого кольору, який було придбано наприкінці 2018 року за 1200 гривень, станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто на 21.04.2020 рік, складала 983, 18 ( дев`ятсот вісімдесят три) гривні ( вісімнадцять) копійок.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_6 в присутності понятих, впізнав на фото №3 на якому зображений ОСОБА_3 , особу, що 21.04.2020 року здійснила крадіжку його гаманця з приміщення магазину «Продукти» .

У відповідності до постанови про зберігання речових доказів та вирішення питання про них від 29.04.2020 року у якості речового доказу визнано DVD-R диск, з камери спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому міститься відеозапис, який вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Згідно повідомлення від Національного банку України від 06.05.2020 № 45.1/СВ 2133 про офіційний курс гривні до іноземної валюти, - вартість однієї одиниці долару США та Євро на 21.04.2020 року становила 27,0774 (долар США), 29,4277 (Євро).

Відповідно до протоколу огляду від 29.04.2020 року у присутності двох понятих, за участі свідка ОСОБА_8 оглядався DVD-R диск на якому міститься відео-файл, де як повідомив свідок, зображено як ОСОБА_3 своєю лівою рукою з прилавку магазину забирає гаманець чорного кольору.

Під час перегляду в судовому засіданні DVD-R диску, із записом від 21.04.2020 з приміщення магазину «Продукти» за адресою м. Дніпро, вул. Каруни,3 обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що на даному відеозаписі зображений дійсно він у момент вчинення кримінального правопорушення. А саме крадіжки гаманця в середині якого були грошові кошти та якісь документи.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення , доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.
У свою чергу покази свідка ОСОБА_8 в частині того, що за придбання горілки він розраховувався не із потерпілим ОСОБА_6 , а із продавчинею жінкою, спростовуються показами самого потерпілого та дослідженого судом відеозапису DVD-R диску від 21.04.2020 з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_2 . Однак дані покази, хоча і мають розбіжності із фактичними обставинами справи, проте, за своїм змістом не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_3 , та на кваліфікацію його протиправних дій за ч.2 ст. 185 КК України.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення , оскільки його каяття і сприяння розкриттю кримінального правопорушення висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення , означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненому ним кримінального правопорушення відсутнє, моральна шкода потерпілому навіть частково - не відшкодована.

Обставин, що обтяжують покарання, судом згідно ст. 67 КК України - не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушеннь. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав лише після викриття його злочинних дій, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується негативно, регулярно вживає алкогольні напої, знаходився в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями знаходився з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Вживання з шкідливими наслідками. Знятий з обліку з 24.04.2011 року по закінченню строку нагляду, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності у тому числі і за вчинення тяжких корисливих кримінальних правопорушень.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, позицію потерпілого, та його представника, які підтримали думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України, оскільки кримінальне правопорушення за даним кримінальним провадженням ОСОБА_3 вчинив до ухвалення відносно нього вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020. при цьому, покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 відносно ОСОБА_3 належить виконувати самостійно.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

Саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення ж покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків за ст. 76 КК України не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо. Дійшовши такого висновку, суд враховує схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, оскільки кримінальне правопорушення за даним вироком обвинувачений вчинив через досить короткий проміжок часу після звільнення від відбування покарання по відбуттю покарання, наведене вказує на систематичність злочинних дій ОСОБА_3 та небажання точно і неухильно додержуватися законів України.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Так, у межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення шкоди, а саме потерпілий просив стягнути на свою користь на відшкодування понесеної моральної шкоди 10 000.00 гривень.
Обґрунтовуючи свої вимоги стосовно стягнення моральної шкоди в сумі 10 000.00 гривень. потерпілий ОСОБА_6 вказує, що через дії ОСОБА_3 він вимушений порушувати звичайний спосіб свого життя: звертатися до державних органів задля відновлення викрадених документів, платити за це державні мита; до адвоката, до суду, що призвело до обмеження громадського життя позивача.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 з цивільним позов не погодилися повністю.
Так, при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 на суму 10. 000 гривень підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних обґрунтувань.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
По справі встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 , внаслідок злочинних дії обвинуваченого ОСОБА_3 , був вимушений порушувати звичайний спосіб свого життя: звертатися до правоохоронних органів з метою відновлення свого порушеного права, подавати та збирати певні документи, користуватися послугами адвоката, відволікатися від продовження здійснення свої підприємницької діяльності у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 - у зв`язку з чим нести затрати.
Між тим, виходячи з обставин саме даного кримінального провадження, судом встановлено, що потерпілий дійсно переніс значний дискомфорт, та був вимушений прикладати певні зусилля з метою відновлення свого порушеного права, звертатися до правоохоронних органів, збирати докази по справі та користуватися послугами захисника, а отже сума у 5 000.00 гривень відповідатиме понесеним потерпілим характеру і обсягу моральних страждань, та буде справедливою по відношенню до нього.
Тому, суд враховуючи роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 10. 000 гривень завищеною, у зв`язку з чим на користь ОСОБА_6 належить стягнути на відшкодування моральної шкоди 5 000.00 гривень оскільки саме визначена судом сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової-товарознавчої експертиз в сумі 326.86 гривень

Речові докази DVD-R диск, з камери спостереження магазину «Продукти», на якому міститься відеозапис, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик

21.07.2020