пр. № 1-кп/759/861/20
ун. № 759/5357/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні № 0001512 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України

клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності,

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001512 від 16.03.2020, з додатками відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 24.03.2020.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 приблизно у лютому 2014 року захопив частину земельної ділянки по вул. Зодчих 58-а, що в м. Києві, яка знаходиться в зоні санітарної охорони водопровідних, кабельних мереж та споруд водопровідного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», шляхом встановлення МАФу «Продукти», площею близько 10 кв. м., для подальшого здійснення роздрібної торгівлі. Вчиняючи вказані дії, ОСОБА_3 достовірно знав і усвідомлював, що вказана земельна ділянка, яка обліковується за Київською міською державною адміністрацією, йому рішенням Київської міської ради чи інших компетентних органів не передавалась в орендне чи будь-яке інше володіння, користування чи розпорядження, не мав жодних правових підстав на володіння чи користування вказаною земельною ділянкою, діяв всупереч вимогам ст. 116-126 Земельного кодексу, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність, або оренду земельної ділянки. При цьому, самозайнята земельна ділянка розміщена безпосередньо в зоні санітарної охорони водопровідних, кабельних мереж та споруд водопровідного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал», а саме: по її території прокладено водопровідні мережі Д=400мм, що призводить до порушення вимог ДБН Б.2.2-2018 «Планування і забудова території» та ДБН В.2.5-74:2013 «Встановлення. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення та проектування», оскільки нормативна відстань від фундаменту споруди до існуючих водопровідних мереж, кабельних мереж повинна бути не менше 5 метрів.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 197-1 КК України, оскільки він самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,002 га, що розташована в зоні санітарної охорони.

Обвинувачений в судовому засіданні звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердивши фактичні обставини вчинення ним злочину.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що ОСОБА_3 зазначив суду, що він розуміє ці обставини і просить звільнити його від кримінальної відповідальності за спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», закриття кримінальної справи зі звільненням особи від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. За змістом ст. ст. 44, 49 КК України за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч. 5 ст. 49 КК України.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що обвинувачений в лютому 2014 року вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавлення волі на строк до двох років, даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості відповідно до ст. 12 КК України та з дня його вчинення пройшло більше трьох років, що відповідно до ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, згоден на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Згідно матеріалів даного кримінального провадження ОСОБА_3 у розшуку не перебував, а також в ході судового розгляду відомостей про те, що перебіг давності переривався на підставі ч. 3 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49 КК України, ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-288, ст.ст. 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001512 відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_5