ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

у присутності потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянув в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 20.02.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Казахстану, особи без громадянства, з середньою освітою, не працевлаштованої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2020 року об 08 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 перебувала у приміщенні магазину «Таврія В», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Степова, буд. 54. Підійшовши до каси магазину, ОСОБА_7 помітила раніше не відому їй особу - ОСОБА_4 , яка поклала належний їй мобільний телефон на поверхню столу у прикасовій зоні магазину та вийшла з приміщення магазину. У цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

З метою реалізації раптово виниклого корисливого умислу, 18.02.2020, у проміжок часу з 08 години 52 хвилини по 08 години 55 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, переконавшись, що її дії залишаться непоміченими для оточуючих, достовірно знаючи, що помічений нею на поверхні столу у прикасовій зоні мобільний телефон їй не належить, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung J6» модель: «SM-J610FN/DS», у корпусі синьо-чорного кольору, із іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 200 грн., у який було встановлено сім-карта мобільного оператора «Київстар», із мобільним номером НОМЕР_3 та сім-карта мобільного оператора «Водафон», із мобільним номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.

У подальшому, ОСОБА_8 не повернула викрадений нею телефон власнику, не віддала його адміністрації магазину та не повідомила органи Національної поліції, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, таємно викравши мобільний телефон, який належить ОСОБА_4 , та розпорядилась ним на власний розсуд, тим самим спричинивши останній майнову шкоду у розмірі 2 200 гривень.

ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Враховуючи повне визнання ОСОБА_10 своєї вини в інкримінованому їй злочині, 16 березня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_11 .Мінуліною укладено угоду про примирення по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 20.02.2020 року.

Відповідно до вказаної угоди, 04.03.2020 підозрювана ОСОБА_7 добровільно видала співробітникам Малиновського ВП в м. ГУНП в Одеській області викрадений нею мобільний телефон марки «Samsung J6» модель: «SM-J610FN/DS», у корпусі синьо-чорного кольору, із іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , для проведення слідчих дій, у зв`язку із чим сторони вважають, що підозрювана вчинила усі можливі дії з метою відшкодування шкоди, завданої потерпілій, а та, в свою чергу, відмовляється від іншої компенсації моральної та майнової шкоди та погоджується на примирення. Претензій майнового та морального характеру до обвинуваченої потерпіла ОСОБА_4 не має, ОСОБА_8 визнала себе винною, цивільний позов під час досудового розслідування не пред`явлено. Сторони узгодили покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між обвинуваченою та потерпілою, суд виходить із наступного.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 визнала себе винною у вчиненні даного кримінального правопорушення, обставини скоєного кримінального правопорушення підтвердила.

Судом, шляхом опитування обвинуваченої та потерпілої встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що сторони угоди правильно розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 правильно розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України.

Обвинувачена та потерпіла під час підготовчого судового засідання просили суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення, укладеної між обвинуваченою та потерпілою, не заперечував.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

ОСОБА_8 визнала себе винною у вчинені кримінального правопорушення, у якому її обвинувачено. Згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, будь-яких перешкод для укладення угоди судом не встановлено, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченій ОСОБА_12 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді штрафу.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, та повне відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином потерпілій стороні.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 16 березня 2020 року по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000502 від 20.02.2020, що укладена між обвинуваченою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та потерпілою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затвердити.

Визнати винною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Samsung J6» модель: «SM-J610FN/DS», у корпусі синьо-чорного кольору, із іmei 1: НОМЕР_1 , іmei 2: НОМЕР_2 , вартістю 2 200 грн., у якому було встановлено сім-карта мобільного оператора «Київстар», із мобільним номером НОМЕР_3 та сім-карта мобільного оператора «Водафон», із мобільним номером НОМЕР_4 , - вважати повернутими власниці, згідно зберігальної розписки.

Судом роз`яснено учасникам судового розгляду наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1