Справа № 135/607/20
Провадження № 1-в/135/49/20
УХВАЛА
Іменем України

16.06.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Ладижинська ВК (№39») ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області подання начальника Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
До Ладижинського міського суду надійшло подання начальника Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що при винесенні вироку Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 не було враховано попередній вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018, що не дає можливості належним чином виконувати покарання за наявності кількох вироків. Таким чином просять суд розглянути подання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 ..
У судовому засіданні представник Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» ОСОБА_6 заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини.
Засуджений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримали та просили вирішити питання застосування покарання за наявності кількох вироків. При цьому вважали за можливе призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що подання підлягає задоволенню і засудженому слід визначити остаточне покарання за наявності двох вироків суду.
Дослідивши подання та додані матеріали, особову справу засудженого, з?ясувавши позицію прокурора, засудженого, захисника, представника установи виконання покарань, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 14.11.2017 з урахуванням вироку Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох місяців арешту.
Також ОСОБА_4 засуджений 25.04.2018 вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі за злочини які він скоїв 11.06.2017 та 25.06.2017. Вирок набрав законної сили 28.05.2018.
Крім того, ОСОБА_4 був засуджений вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 за ч.3 ст.187, ч.1, 4 ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Злочин за вказаним вироком було вчинено 03.05.2017.
29.05.2019 ухвалою Львівського апеляційного суду вирок Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 змінено в частині призначеного покарання. Пом`якшено призначене ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Апеляційного суду Львівської області від 06.02.2018 року більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначено покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановою Верховного Суду від 29.01.2020 ухвалу Львівського апеляційного суду від 29.05.2019 та вирок Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 змінено. На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05.07.2017 по 29.05.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті судові рішення залишено без змін.
Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018, з урахуванням змін внесених ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.05.2019, набрав законної сили 29.05.2019, після чого в частині призначеного покарання не змінювався.
Відтак, судом встановлено, що при призначенні остаточного покарання за вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018 не був врахований вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018. При цьому злочини, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджено по обох вироках, було вчинено до постановлення кожного із вироків.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.
У даному випадку питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 повинно вирішуватися за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення вироку у справі встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст. 539 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 10 Постанови № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, який постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Крім того, підлягає врахуванню те, що відповідно п.3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що судам слід мати на увазі, що в порядку, передбаченому ст. 411КПК України (вредакції 1960року), (порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку), суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого. Аналогічно зазначено також в ухвалі судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 07.10.2005, згідно якої, розглядаючи подання адміністрації слідчого ізолятора про уточнення резолютивної частини вироку щодо розміру призначеного покарання, суд постановою, у порядку виконання вироку, відповідно до ст. 411 КПК України 1960 року, вніс у вирок зміни, погіршивши становище засудженого, тому таке рішення суду не узгоджується з роз`ясненням, що міститься в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990.

Враховуючи викладене, а також те, що кожним із зазначених вище вироків ОСОБА_4 визнаний винним, суд вважає за можливе на підставі п. 11 ч.1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за вироками Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018 та Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.05.2019, яку змінено постановою Верховного Суду від 29.01.2020, щодо ОСОБА_4 , та визначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст. 70 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
Подання начальника Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі п. 11 ч.1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за вироками Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018 та Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.05.2019, яку змінено постановою Верховного Суду від 29.01.2020, щодо ОСОБА_4 .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 25.04.2018 більш суворим, призначеним вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.05.2018, зміненого ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.05.2019, яку змінено постановою Верховного Суду від 29.01.2020, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком вісім років з конфіскацією майна.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.
Повний текст ухвали оголошено 17.06.2020.

Суддя