ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/71/20Головуючий по першій інстанції
Справа № 712/1371/19 ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційній інстанції
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:
головуючого-суддіОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів обвинуваченого в режимі відеоконференції з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисникаОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження №0008377 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2019 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.05.2003 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст. 140 ч.3, ст.45 КК України - до 3 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком 2 роки;

- 04.02.2004 Луцьким міськрайонним судом, Волинської області за ст.190 ч.2, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 13.11.2006 Апеляційним судом Волинської області за ст.190 ч.2, ст. 15 ч.2 ст.190 ч.2, ст.28 ч.3 ст. 358 ч.3, ст. 190 ч.4, ст. 15 ч.2 ст. 393, ст. 348, ст.ст. 70, 71 КК України до 11 років 3 місяців позбавлення волі;

- 07.06.2007 Луцьким РС Волинської області за ст. 384 ч.2, 70 ч.4 КК України до 11 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 28.01.2016 на підставі ухвали Рівненського РС Рівненської області по відбуттю строку покарання, -

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнено негайно з-під варти з залу суду.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь:

- ТОВ «Споживчий центр» матеріальну шкоду в сумі 13 948,00 грн.;

- Держави процесуальні витрати за проведення по справі експертиз на загальну суму 3 575,00 грн..

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 04.12.2018 приблизно о 17 год. 12 хв., з метою нападу для заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, попередньо приготувавши знаряддя вчинення злочину предмет зовні схожий на пістолет та тримаючи його при собі, прибув до будинку АДРЕСА_3 та через вхідні двері зайшов до приміщення ТОВ «Споживчий Центр», яке знаходиться за вищевказаною адресою, де здійснив напад на касира ОСОБА_12 , під час якого використовував вищевказаний предмет ззовні схожий на пістолет, шляхом демонстрації та направленням його в бік останньої, в тому числі в область голови, з погрозами його застосування, що викликало реальну загрозу життю чи здоров`ю у ОСОБА_12 та наказав видати грошові кошти, у зв`язку з чим, ОСОБА_12 добровільно видала з каси гроші в сумі 23948 гривень 59 копійок, належні ТОВ «Споживчий центр», після чого, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши матеріальних збитків ТОВ «Споживчий центр» на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважаючи вирок суду незаконним в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, просив його скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.1 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду просив залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом не дотримано вимог ст. 50, 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Суд, призначаючи покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, не врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, законних джерел доходу не має, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, судимість не погашена.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про задоволення поданої прокурором апеляційної скарги; думку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора, та просили вирок місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає не в повній мірі.

Так, висновки районного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження та ніким в апеляційному порядку не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), кваліфіковано вірно.

Що стосується призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також - запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.03.2019 обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Разом з тим, суд першої інстанції при відсутності в провадженні обставин, що істотно знижують фактичну ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, застосувавши вимоги ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про призначення покарання обвинуваченому з застосуванням вимог ст.75 КК України є необґрунтованим, оскільки воно прийнято без врахування належним чином усіх даних про особу ОСОБА_9 , який вчинив умисний злочин корисливої спрямованості, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, суд не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.
Виходячи з обставин справи, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання і не відповідають меті виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного покарання та звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку на підставі ст. 420 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності до положень ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законом віднесено до категорії тяжких; обставини його вчинення та наслідки; дані про особу обвинуваченого, якийраніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів, за вчинення яких йому призначалось покарання з застосуванням ст. 45 КК України в редакції 1960 року з визначенням іспитового строку, але належних висновків не зробив та майже через три роки після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання у виді 11 років 3 місяців позбавлення волі, вчинив новий умисний злочин, що свідчить про відсутність динаміки усвідомлення вчиненого та бажання до виправлення; посередню характеристику по місцю відбування покарання; його стан здоров?я, який не свідчить про неможливість ОСОБА_9 відбувати покарання у виді реального позбавлення волі, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування завданої матеріальної шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин; колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Разом з цим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів враховує в якості пом?якшуючої покарання обставини повне відшкодування завданих збитків ТОВ «Споживчий центр», що підтверджено під час апеляційного розгляду квитанцією № 1 від 03.09.2019, однак повне відшкодування завданих збитків потерпілому у даному випадку колегія суддів не вважає обставиною, яка б слугувала підставою для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання у виді 3 років позбавлення волі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для призначення останньому покарання у виді 5 років позбавлення волі, як того просить прокурор в своїй апеляційній скарзі.
В решті - вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст.187 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
ЗарахуватиОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін його тримання під вартою з 07.12.2018 по 11.03.2019.
В решті - вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2019 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді