Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/120/18
Провадження № 1-кп/490/187/2019
У Х В А Л А
17 червня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
його законного представника - ОСОБА_5
його захисника - ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000263 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України

встановив:

В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження захисник заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений заявлене клопотання підтримав.

Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження проти закриття провадження у справі не заперечував.

Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання також не заперечував.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Аналіз норми вказаної статті свідчить, що передбачений нею вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності лише трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого злочину.

Ступень тяжкості вчиненого злочину, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого злочину, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу злочину, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу злочину, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу злочину, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні злочину, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення злочину, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою злочину внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу злочину, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

I……В межах цього кримінального провадження 28 грудня 2017 року був складений та затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , у якому була викладена версія державного обвинувачення про вчинення ним діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

1. За версією державного обвинувачення ОСОБА_4 вчинив злочин за таких обставин.

18.01.2017 близько 22.00 годин, [він] перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 спровокував сварку з потерпілим ОСОБА_7 . Причиною сварки було те, що ОСОБА_7 вимагав покинути ОСОБА_4 квартиру, котру він орендував останньому на добу. У ході сварки ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_7 удар кулаком правої руки в нижню щелепу. В наслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи зліва, перелому коронок трьох зубів на нижній щелепі (1-го зубу з права та 1,2 зліва), що відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 18.01.2017 близько 22.00 години ОСОБА_4 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , спровокувавши сварку з потерпілим ОСОБА_7 та умисно нанісши потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді забійної рани нижньої губи зліва, перелому коронок трьох зубів на нижній щелепі (1-го зубу з права та 1,2 зліва) вчинив наступне. так, у ході вказаної сварки ОСОБА_4 внаслідок своєї злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_7 , хоча повине був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю, схопив ззаду ОСОБА_7 за плечі та штовхнув його у спину, завалившись на потерпілого вагою свого тіла та разом з ним впав на підлогу зверху на нього. В результаті чого ОСОБА_7 , впавши на підлогу обличчям до низу, відчув різкий біль в лівій нозі, підвернувши її, в наслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді закритогоперелому зовнішньої щиколотки лівої гомілки з тромбоемболією мілких гілок легеневої артерії та після травматичного запалення в лівому гомілковостопного суглобу. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що перевищує 21 добу.

2. Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані:

-за частиною 2 статті 125 Кримінального Кодексу України - як спричинення умисного легкої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`ю;

-за статтею 128 Кримінального Кодексу України - як спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу злочину, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою
18 січня 2017 року за викладених вище обставин ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України.
Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є момент вчинення злочинного діяння - 18 січня 2017 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, суд виходе з приписів статті 12 Кримінального Кодексу України та санкцій частини 2 статті 125, статті 128 цього Кодексу.

3. Санкція частини 2 статті 125 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

Санкція статті 128 Кримінального Кодексу України передбачає максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України за такого вчинений ОСОБА_4 злочин є злочином невеликої тяжкості.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням злочину ОСОБА_4 , суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

4. Відповідно до пункту 2 частини 1 цієї статті у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі строк давності становить три роки.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

5. Матеріали справи поза розумним сумнівом свідчать, що під час кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 не вчиняв дій, які могли бути кваліфікованими, як ухилення від слідства або суду; тривалість розгляд справи зумовлена обставинами надання прокурором доказів на підствердження обвинувачення.

В. Щодо невчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

6. Відповідно до частини 3 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В зв`язку з цим суд відзначає, що з матеріалів справи вбачається, що після 18 січня 2017 року ОСОБА_4 не вчиняв злочинів.

Таке доводить, що в цьому випадку перебіг давності не переривався.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Ці норми дозволяють вирішити заявлене захистом клопотання таким чином.

7. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку на момент розгляду клопотання судом встановлені у частині 1 статті 49 Кримінального Кодексу України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку із вчиненням вказаних автором обвинувального акту діянь сплинули.

8. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та його законний представник освічені; потерпілий проти закриття провадження у справі не заперечує.

Отже, клопотання захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а провадження у справі відносно нього - закрити.

9. В межах цього кримінального провадження потерпілим та прокурором заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого коштів.

Порядок дій суду щодо розгляду цих позовів у разі закриття провадження у справі в зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачений, в зв`язку із чим суд на підставі частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України виходе з загальних засад кримінального провадження.

В зв`язку із цим суд враховує, що в цьому випадку позови були пред`явлені саме в межах кримінального провадження, яке, як доведено вище, підлягає закриттю.

З огляду на таке подальший розгляд цивільних позовів, поданих в межах кримінального провадження, не видається за можливе, адже ці позови є невід`ємною частиною кримінального провадження, яке ухвалою суду закривається.

За таке вирішення питання про відшкодування шкоди, завданої злочином, в подальшому має відбуватись в межах цивільного судочинства на підставі поданої в порядку такого судочинства позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання захисту задовольнити.
Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, що передбачений частиною 2 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України.
Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що передбачений частиною 2 статті 125, статтею 128 Кримінального Кодексу України - закрити, що не позбавляє потерпілого та прокурора права за наявності до того підстав звернутись за відшкодуванням шкоди в порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 днів.
СУДДЯ = ОСОБА_9 =