Справа № 466/859/20
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові, в режимі відео конференції, клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, а саме:

- 12.11.2002 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.296, ст.69, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 27.02.2004 року Павлоградським міським судом Дніпропетровського області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 13.07.2004 року Павлоградським міським судом Дніпропетровського області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 01.12.2005 року умовно-достроково на невідбутий термін покарання 1 рік 6 місяців 10 днів;

- 31.08.2006 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.296, ст.69 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

Про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 засуджений 08 жовтня 2007 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 187 ч.4, 289 ч.3, 115 ч.2 п.6, 12, 70, 71 КК України до довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 29.01.2008 року вирок змінено та ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 115 ч.2 п.6, 12, 187 ч.4, 289 ч.3, 70, 71 КК України до 16 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.01.2016 року, ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення із 07.05.2007 року по 29.01.2008 року у строк відбування покарання у розрахунку один день за два дні відповідно до ст. 72 ч.5 КК України у ред. Закону від 26.11.2015р/

Початок терміну покарання 07 травня 2007 року, кінець терміну 15 серпня 2022 року.

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України у зв`язку з тим, що він відбув більше двох третин строку покарання і вважає, що став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та пояснив, що зробив висновки із свого минулого та більше не стане на шлях вчинення злочинів.

В судовому засіданні представник ЛВК № 30 та прокурор у задоволенні клопотання просили відмовити, оскільки засуджений неодноразово порушував вимоги режиму утримання, характеризується посередньо.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ч. 3 КК України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, став на шлях виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин.

За час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 шістнадцять разів порушував вимоги режиму утримання, за що до нього були застосовані стягнення. Тому наявність у нього шести заохочень, на думку суду не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не надав достатніх доказів того, що своєю поведінкою в період відбування покарання він засвідчив успішність процесу виправлення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 82 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання засудженого державної установи «Личаківська виправна колонія № 30 » ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього вимог ст. 82 КК України та заміну не відбутої частини покарання більш м"яким - відмовити за безпідставністю.

На ухвалу протягом семи діб може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова. Засудженим , у той самий строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1