Кримінальне провадження № 629/6462/19
Номер провадження 1-кп/629/216/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківка Білопільського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого охоронцем на Харківському коксовому заводі, неодруженого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимий:
1) 03.12.1990р. Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ст. 46-1 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
2) 22.07.1992р. Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком Білопольського районного суду Сумської області від 03.12.1990 року та призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі с конфіскацією майна. На підставі ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 18.11.1993 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік;
3) 29.08.1994р. Білопольським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України частково приєднано покарання за вироком від 22.07.1992 року та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі рішення Шосткінського районного суду Сумської області від 05.09.1996 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 10 місяців 8 днів;
4) 06.04.1998р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 141 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 27.12.2001 року по відбуттю строку покарання;
5) 19.05.2003р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 05.12.2008 року по відбуттю строку покарання;
6) 25.05.2009р. Білопільським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. 19.02.2010р.на підставі рішення Конотопського районного суду Сумської області від 11.02.2010 звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 13 днів;
7) 27.12.2010р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Білопольського районного суду Сумської області від 25.05.2009 року та призначено покарання у вигляді 7 років 2 місяців позбавлення волі.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
встановив:
10.12.2019р. близько 15-30 год. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 знаходилися в квартирі АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті квартири за вищевказаною адресою, бажаючи діяти саме з таким наміром, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс три удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого остання впала на диван, а коли підвелася на ноги, то ОСОБА_5 знову наніс їй один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок якого потерпіла знову впала на диван. В подальшому ОСОБА_4 дістала із кишені куртки балон зі сльозогінним газом та розпилила його в обличчя ОСОБА_5 , який в свою чергу завалив потерпілу на підлогу та сівши на неї зверху, почав душити її правою рукою за шию та ліктьовим згибом лівої руки притиснув до підлоги, після чого ОСОБА_5 , за проханням ОСОБА_4 , відпустив її. Скориставшись цим ОСОБА_4 вибігла із квартири до сходового майданчика, де ОСОБА_5 , наздогнав її та вдарив долонею руки по спині, внаслідок чого остання впала на сходи, а ОСОБА_5 в свою чергу почав тягнути її за одежу та волосся до квартири та саме в цей час зі своєї квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою вийшов ОСОБА_6 , побачивши якого ОСОБА_5 відпустив потерпілу та забіг до квартири.
Зазначеними умисними діями ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синців на нижній щелепі справа на рівні 5-6 зубів на передній і нижній поверхнях, на підборідді зліва, на шиї з права в верхній третині, на ліктьовій поверхні правого передпліччя в верхній третині, крововилив під слизову оболонку нижньої губи зліва на рівні 2-5 зуба, садна на долонній поверхні лівої кисті у основи долоні на рівні 5 п`ясної кістки і на передній поверхні правої гомілки в середній третині, які згідно висновку експерта № 12-14/174-ЛЗ/19 від 23.12.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
23.12.2019 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК України, та просила затвердити зазначену угоду.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, з врахуванням ст. 68 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 126, п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , укладену 23.12.2019 року.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1