ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/818/2476/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції - захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 травня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України, який відбуває покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», про приведення вироків суду у відповідність.

Прийняте рішення суд вмотивував тим, що неможливо встановити, який саме період підлягає зарахуванню засудженому як строк попереднього ув`язнення за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016р. у рамках розглянутого цим судом кримінального провадження в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення». Матеріали особової справи засудженого також не містять відомостей щодо попереднього ув`язнення в рамках кримінального провадження, за яким його було засуджено вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016р. Встановлені судом помилки можливо виправити лише шляхом постановлення судового рішення за результатами розгляду звернення захисника щодо усунення допущених арифметичних помилок у вироку Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.05.2020 року скасувати. Постановити нову, якою клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити. Привести вироки Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року та Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року у відповідність, усунути сумніви і протиріччя, що виникають при їх виконанні та зарахувати ОСОБА_8 в строк відбутого покарання за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року час перебування під вартою за попереднім вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року строк із 12.03.2014 року по 04.11.2015 року включно. Вважати засудженого ОСОБА_8 таким, що повністю відбув призначене йому покарання у вигляді 8 років 4 місяці позбавлення волі згідно вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року та звільнити його з місць позбавлення волі. В обґрунтування зазначає, що у клопотанні сторони захисту мова йшла взагалі не про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання ОСОБА_8 за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року, а про те, що даний суд, ухвалюючи свій вирок та призначаючи остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів (ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України) відлік відбуття покарання визначив із 05.11.2015 року, при цьому не зарахувавши у строк відбуття покарання, строк за який ОСОБА_8 вже відсидів за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року (а це термін із 12.03.2014 року по 04.11.2015 року), який виявився фактично втраченим та не врахованим.

Зауважує, що покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, проте строк перебування під вартою за попереднім вироком суду помилково не був врахований в резолютивній частині вироку суду. Суд першої інстанції формально підійшов до підстав, які слугували для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції та обмежився формальними фразами, що дослідив матеріали особової справи та нічого в них не зрозумів. Ухвала суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, вироком Семенівський районний суд Полтавської області від 14.09.2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком суду та вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2014 року остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком суду невідбутої частини покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21.06.2013р., остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 8 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного йому майна. Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання перебування його в ІТТ КМУ УМВС України в Полтавській області та в СІЗО УМВС України в Полтавській області з 05.01.2012р. по 19.07.2012р. включно відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21.06.2013р., що складає 197 днів та час його затримання з 12.03.2014р. і час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою з 14.03.2014р. відповідно до вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2014р. по день проголошення даного вироку суду, що складає 2 роки 18 днів. Загальний строк відбутого ОСОБА_8 покарання з врахуванням зазначених вироків визначено в 2 роки 7 місяців 3 дні, який підлягає зарахуванню у відбутий ОСОБА_8 строк покарання у вигляді позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення по вироках Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21.06.2013р. та Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.08.2014р. із розрахунку того, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, що складає 5 років 4 місяці 6 днів відбутого ОСОБА_8 строку призначеного покарання у вигляді позбавлення волі за даним вироком суду.
Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року та остаточно призначено 8 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з 05.11.2015 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 05.11.2015р. по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили включно день за день.
Вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018 року вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України скасований в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, ОСОБА_8 , шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання у виді 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарань, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016р. та призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 4 місяці з конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання по даному кримінальному провадженню, зараховано строк його переднього ув`язнення, а саме з 23.09.2016р. по 20.06.2017р. (включно) з розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок - залишено без змін.
Постановою колегії суддів Першої судової палати касаційного Кримінального суду Верховного суду України від 18.06.2019 року ухвалено, вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.2018р. щодо ОСОБА_8 - змінено. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону № 838-VIII зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.09.2016 р. по 23.09.2016 р. та з 21.06.2017р. по 21.06.2018р, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з вироку Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.06.18р. покарання ОСОБА_8 було призначене за правилами ч.4 ст. 70 КК України. Як в ній зазначено, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Ці положення закону застосовує суд, який ухвалює вирок.

Відповідно до положень ст.ст.537, 539 КПК України, суд, який ухвалив вирок, вирішує інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Таким чином, висновки Дзержинського районного суду м. Харкова щодо неможливості вирішення питання про зарахування засудженому ОСОБА_8 часу відбування покарання за попереднім вироком є обгрунтованими.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 5 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_8 про відмову в задоволенні клопотання про приведення вироків суду у відповідність залишити без змін.

Рекомендувати захиснику звернутися до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області або Кропивницького апеляційного суду щодо застосування положень ч.4 ст.70 КК України в частині повного або часткового зарахування відбутого покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 14.09.2016 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: