Справа № 405/2707/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2020 р. м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого ВРЗЗС слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 11 лютого 2020 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із застосуванням заборони розпоряджатися вказаним майном, а також на частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із застосуванням заборони розпоряджатися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали №0000036 від 11 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на нетрудове збагачення за рахунок торгівлі людьми, вербування, переміщення, з метою експлуатації її праці з використанням обману чи уразливого стану, у не встановленому слідством часі і місці вступили в злочинну змову на торгівлю людьми.

Виконуючи умови злочинної змови, ОСОБА_6 , повинна була підшукувати на території м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, осіб з вираженими фізичними вадами, без визначеного місця проживання, зловживаючих спиртними напоями, які знаходяться в тяжкому матеріальному становищі, вербувати їх для поїздки в м. Кропивницький, Кіровоградської області, з метою експлуатації в якості жебраків в громадських місцях або місцях значного скупчення людей. Отримавши від них згоду, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 повинні були по телефону повідомити ОСОБА_4 про кількість завербованих осіб і після прибуття останнього, за допомогою автотранспорту ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , переміщувати завербованих осіб до м. Кропивницький, Кіровоградської області, для подальшої трудової експлуатації.

ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом обману майбутніх потерпілих, а також використовуючи їх уразливого положення, вводили в оману вищезазначених осіб відносно дійсного характеру їх діяльності на території м. Кропивницький, яким проти їх волі і бажання необхідно буде займатись жебракуванням. Приховуючи дані обставини, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 переконували потерпілих про роботу по лущенню горіхів або аналогічної роботи.

Так, на початку січня 2020 року, точної дата і часу слідством не встановлені, в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , виконуючи умови злочинної змови підшукала громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без постійного місця проживання, жителя м. Кривого Рогу, про що, по телефону поставила до відома співучасників ОСОБА_5 і ОСОБА_4

ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шляхом обману та використовуючи уразливий стан ОСОБА_7 , який виражався в його малозабезпеченості і відсутності постійного місця мешкання, завербували останнього пропонуючи поїхати в м. Кропивницький, на добре оплачувану роботу, навмисно повідомивши неправдиву інформацію про умови проживання і про за робітню плату, яку вони обіцяли потерпілому, не довівши до відома, що він являється об`єктом торгівлі, фактично для подальшого займання жебракуванням, навмисно приховуючи дійсну ціль виїзду до іншого міста України, отримали згоду потерпілого.

Отримавши в результаті обману згоду ОСОБА_7 на виїзд для роботи в м. Кропивницький, того ж дня, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , на автомобілі та під керуванням останнього - ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_1 , разом з потерпілим, приїхали в АДРЕСА_3 .

Продовжуючи діяти з єдиним умислом, направленим на нетрудове збагачення за рахунок торгівлі людьми, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , використовуючи його повну залежність, безправне положення і уразливий стан в навмисно створеній ситуації, примусили останнього займатись жебракуванням в місцях значного скупчення людей, під церквами, магазинами, при цьому заставили одягати гіпс на кінцівки, з метою імітування їх ампутації.

Позбавлений права вибору місця проживання і роду діяльності, ОСОБА_7 протягом місяця працюючи з 08 години до 20 години, без вихідних днів, був вимушений займатись жебракуванням, під повним контролем ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які вказували, яким чином та де необхідно жебракувати.

Отримані грошові кошти - милостиню ОСОБА_7 віддавав вищевказаним особам, які присвоювали дані грошові кошти собі та використовували на свій розсуд.

В подальшому, потерпілий ОСОБА_7 , скориставшись можливістю, що його залишили без нагляду, втік від ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та звернувся до правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 , в складі групи, діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 скоїв торгівлю людьми, а так само вербування, переміщення людини, вчиненене з метою експлуатації, з використанням примусу, обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 149 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кіровоград, Кіровоградської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючий, раніше не судимий.

23.04.2020 року ОСОБА_4 о 00:17 год. затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.04.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

24.04.2020 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_4 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Санкцією статті 149 частина 2 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим належить арештувати майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_4 на майно, що належить арештувати, підтверджується довідкою з обласного комунального підприємства «Кіровоградське ООБТІ».

З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, просив клопотання задовольнити.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.
Дослідивши надані стороною кримінального провадження матеріали, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого і застосування арешту на майно.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Надані слідчому судді матеріали свідчать, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, якою передбачено покарання у вигляді конфіскації майна ( п.3 ч.2 ст.170 КПК України).
Відповідно до довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» квартира АДРЕСА_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , належать на праві власності ОСОБА_4 .

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення можливої конфіскації майна, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст. 170- 173, 175 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

клопотання старшого слідчого ВРЗЗС слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 11 лютого 2020 року про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Накласти арешт на частини квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити розпорядження вказаним майном

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8