ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1560/20 Справа № 203/4662/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні контрольне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні № 0000892,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 ,
встановила:
Згідно до обвинувального акту ОСОБА_6 у період часу з 29.03.2015 по 23.12.2015 року вчинив ряд умисних дій, направлених на придбання права на майно ГОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС», а саме, будівлі комерційного призначення (банк) загальною площею 4926,8 м? у м. Дніпрі по вул. Старокозацькій, 37, шляхом шахрайства, вчиненою повторно, за попередньою змовою у групі з невстановленими слідством особами та з раніше йому знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та адвокатом ОСОБА_12 , в особливо великих розмірах 56 165 525 гривень у спосіб використання при вчиненні реєстраційних дій за попередньою змовою групою цих же осіб, завідомо підроблених судових рішень та інших офіційних документів, ввівши в оману нотаріусів і державних реєстраторів.
Так, з 17.01.2013 року ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС» є власником будівлі комерційного призначення загальною площею 4 926,8 м? у м.Дніпрі по вул. Старокозацька, 37, (колишня вулиця Комсомольська у м.Дніпропетровську).
Приблизно у березні 2015 року ОСОБА_6 надав згоду ОСОБА_12 , з якою тривалий час підтримував дружні стосунки, здійснювати за довіреністю реєстрацію майна на спеціально підшуканих для цієї мети фізичних осіб, що за матеріальну винагороду погодяться використані свої персональні дані для вчинення реєстраційних дій відповідно до розробленого плану наживи із заволодіння майном вказаної юридичної особи. За умовами досягнутої змови ОСОБА_12 , використовуючи свої професійні знання і навички адвоката, мала виготовити низку підроблених документів для створення штучного судового спору, розв`язання якого створювало б можливість юридичного оформлення права на це майно за суб`єктом підприємницької діяльності з ознаками фіктивності з наступним дрібненням об`єкта нерухомості на окремі речі з подальшим їх відчуженням.
ОСОБА_6 з корисливих мотивів відповідно до відведеної йому ролі у протиправному заволодівші майном ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС» у березні 2015 року схилив до вчинення злочину за грошову винагороду раніше знайомих ОСОБА_12 колишніх сусідів гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з меою використання їх персоніфікованих даних для вчинення правочинів з нерухомістю як підставних.
ОСОБА_6 , створюючи умови реалізації злочинного плану, для використання у виготовленні необхідних документів для подачі до суду і отримання очікуваного судового рішення передав ОСОБА_12 копію паспорту та довідки про ідентифікаційний податковий номер співучасника ОСОБА_10 , які той свідомо надав з розрахунку на грошову винагороду та фінансування необхідних витрат з боку ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Гак само, з метою, отримання злочинної наживи на продажі об`єктів нерухомості третім особам до складу учасників фіктивних підприємств за умовами змови вводилася ОСОБА_11 , для чого ОСОБА_14 передав ОСОБА_12 копію паспорту та довідки про ідентифікаційний податковий номер ОСОБА_11 .
02.04.2015 року ОСОБА_12 , реалізуючи умови злочинного плану, відомого всім співучасникам злочину та використовуючи копії особистих документів ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , подала до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська раніше підроблені нею документи, які містили завідомо недостовірні відомості щодо сторін, предмету на підстав позову, його доказів, а саме: завідомо підроблену позовну заяву від позивача ОСОБА_10 до відповідачів ОСОБА_15 , ТОВ «Стройінвестбуд», ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС», реєстраційної служби ДМУ 10. про виконання завідомо неіснуючих цивільно-правових відносин, визнання права власності на будівлю на АДРЕСА_3 за ОСОБА_10
30.07.2015 року, о 20.49 год., співучасник злочину ОСОБА_10 , який повною мірою усвідомлював відсутність будь-яких законних підстав володіти і розпоряджатися нерухомим майном на АДРЕСА_3 , видав на ім`я ОСОБА_6 довіреність, зареєстровану в реєстрі за №1463.
20.08.2015 року о 15 год. 14 хв. у Центральному районі м. Дніпра на проспекті Пушкіна, 43 2, з метою придбання права на майно в особливо великих розмірах шляхом обману ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_12 , яка відрекомендувалася повіреним у справах Мазниці СКВ. адвокатом, надали приватному нотаріусу в його офісі, чим використали для здійснення державної реєстрації майна за ОСОБА_10 , завідомо підроблене з цією метою рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.05.2015., відповідно до якого і була проведена державна реєстрація права власності вказаного об`єкта нерухомості за ОСОБА_10 .
Відразу ж після вчинення цих реєстраційних дій, діючи за довіреністю, ОСОБА_6 уклав попередній договір купівлі-продажу з раніше йому знайомим ОСОБА_16 , після чого було здійснено поділ будівлі за адресою: АДРЕСА_3 (нині м. Дніпро. вул.Старокозацька, 37), на 10 (десять) об`єктів, яким присвоєно нові реєстраційні номери з проведенням державної реєстрації права власності на зазначені десять новоутворених об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_10 , чим за умовами змови ОСОБА_6 підшукав засоби обману в особі власника, готуючись до шахрайства.
З 20.08.2015 року до 03.11.2015року не маючи дійсних намірів продажу ОСОБА_16 нерухомості за попереднім договором, співучасники за умовами заздалегідь узгодженого плану перейшли до створення фіктивних субєктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), які будуть мати організаційно-правову форму товариства з обмеженою відповідальністю і назву - «АВАНГАРД СІТІ» та «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС», з метою подальшого, створення умов приховування джерел походження права па чуже майно ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС» га маскування підстав придбання цього права шляхом створення видимості внесення предмета посягання як частки до Статутного фонду, що фактично 13.11.2015 року і було реалізовано та у підтвердження чого ОСОБА_10 17.11.2015 року дотримав від державного реєстратора свідоцтва про право власності на нерухоме майно.
Створюючи видимість добросовісного відчуження майна з метою приховати походження чужого майна, видаючи спосіб його придбання за первісне набуття, за умовами змови у складі учасників фіктивних юридичних осіб - ТОВ АВАНГАРД СІТІ та ТОВ «АВАНГАРД ПЛЮС» ОСОБА_10 замінили на підставного кінцевого беніфіціара ОСОБА_11 .
Визнавши готування до шахрайства вдалим, та організувавши приховування засобів вчинення злочину через розпочаті процедури ліквідації фіктивних юридичних осіб, ОСОБА_14 у змові з ОСОБА_12 та іншими співучасниками перейшли то виконання нібито відчуження об`єктів нерухомості, належних ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС», безпосередньо спрямованого на обман добросовісного набувача, для чого за сприяння ОСОБА_6 під керівництвом адвоката ОСОБА_12 , видаючи себе за продавця, співучасник злочину ОСОБА_11 виступила в ролі директорів ТОВ «АВАНГАРД СІТІ» та Т0В «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС» для укладення 02.12.2015 року десяти Договорів купівлі-нродажу десяти нежитлових приміщень за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.Комсомольська. 37 (наразі м.Дніпро, вул.Старокозацька, 37) з гр. ОСОБА_17
23.12.2015 року в робочий час у Центральному районі м. Дніпра на Старокозацькій вулиці. 56, у приміщенні Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, переховуючи підшукані засоби введення в оману та іншим чином сприяючи приховуванню злочину, ОСОБА_11 за безпосередньої участі ОСОБА_14 підписала усі необхідні документи, направлені на ліквідацію вищевказаних ТОВ, після чого надали державному реєстратору Рішення учасника ТОВ «АВАНГАРД СІТІ» та ТОВ «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС» від 23.12.2015 року від імені ОСОБА_11 про припинення ТОВ «АВАНГАРД СІТІ» та ТОВ «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС» шляхом їх ліквідації.
Тобто фіктивні юридичні особи ТОВ «АВАНГАРД СІТІ» та ТОВ «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС», створені для підшукування співучасниками засобів обману при шахрайстві, проіснували з 03.11.2015 до 23.12.2015, а після доведення співучасниками злочину до кінця з наживою на збуті чужого майна, співучасниками було прийнято рішення про їх ліквідацію.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою в групі з невстановленими слідством співучасниками, а також ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 використав завідомо підроблені документи для подальшої протиправної реєстрації права власності за третіми особами, з метою приховання якої фіктивно створили юридичні особи - ТОВ «АВАНГАРД СІТІ» і ТОВ «АВАНГАРД СІТІ ПЛЮС» на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які для їх державної реєстрації .піше на короткий проміжок часу і для подальшої ліквідації надали зі оду за одноразову грошову винагороду на використання власних персональних даних, однак не мали наміру на проведення будь-якої фінансово-господарської діяльності, досягнення економічних і соціальних результатів., та одержання прибутку, бути відповідальним за організацію та ведення бухгалтерського та податковою обліку, створення трудового колективу. тощо, а прагнули надати легальною зовнішньою вигляду протиправним діям співучасників злочину, чим заподіяно шкоду ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНО-ПРОМИСЛОВИЙ АЛЬЯНС» в особливо великих розмірах 56 165 525,00 грн., що у 92 225,8 разів на час вчинення злочину перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30 травня 2020 року, включно. Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
ОСОБА_6 було затримано 19.11.2019 року.
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому, строк обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого неодноразово було продовжено.
Враховуючи, що обставини, які були підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, судове дослідження доказів по справі не проведено, 05.11.2019 року під час досудового розслідування оголошувався у розшук, після вручення повідомлення про підозру неодноразово на виклики слідчого не з`являвся без поважних причин, постійно змінював місце ночівлі з проживанням у хостелах м. Києва, перебуваючи на волі обвинувачений зможе вчинити спроби перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на свідків, переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, з огляду на дані про особу обвинуваченого, коло його знайомств та репутацію, зокрема в колі політичних, громадських діячів та правоохоронців, крім того, на теперішній час не встановлено всіх осіб співучасників ОСОБА_6 , які причетні до придбання права на чуже майно шляхом обману, в ходів проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих дій встановлено, що обвинувачений до моменту затримання продовжував спілкування з ОСОБА_12 , яка знаходиться за межами України та перебуває у розшуку, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.
Посилається на те, що в період інкримінованих ОСОБА_6 згідно обвинувального акта дій, останній перебував в стаціонарному лікуванні в КЗ Обласна клінічна лікарня імені Мечникова, після чого ще три місяці перебував на амбулаторному лікуванні. Враховуючи численні переломи, перебував за місцем свого проживання в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Суду було надано відповідні документи на підтвердження перебування ОСОБА_6 на лікуванні.
Наразі, ОСОБА_6 , має низку захворювань, зокрема: захворювання серцево-судиної системи, хвороби ендокринної системи, цукровий діабет, хвороби нирок, які відносяться до переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, і які неможливо лікувати в умовах пенітенціарної системи. Невиконання вчасного лікування може призвести до негативних наслідків, аж до настання смерті.
На адвокатський запит до ДУ Дніпровська установа виконання покарань, було отримано відповідь, згідно якої надання ОСОБА_6 медичної допомоги на базі установи неможлива.
Вказує, що обвинувачений є особою, раніше не судимою, має міцні соціальні зв`язки, має сина, брата, постійне місце проживання, задовільний майновий стан, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, однак жодного разу не скористався можливістю залишити межі України з метою ухилення від слідства та суду. Є фізичною особою підприємцем, його діяльність потребує відповідних відряджень, тому він бував у м. Києві та зупинявся в хостелах.
Перебуваючи в статусі підозрюваного та обвинуваченого в іншому кримінальному провадженні, де обвинувачується в тяжких та особливо тяжких злочинах, з 2017 року належно виконує свої процесуальні обов`язки, регулярно прибуває до суду та намагається довести свою невинуватість.
Майнова шкода від правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_6 , обвинувачується, будь-якій особі не завдана. Дохід, в отримання якого внаслідок вчинення злочину ОСОБА_6 , обвинувачується, ним не отриманий.
Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.
Також вказує, що встановлений судом розмір застави не відповідає майновому стану обвинуваченого та його репутації.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційні вимоги сторони захисту та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника та вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, приймаючи до уваги існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскарженої ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів є не обґрунтованими.
Так, однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч. 1 ст. 178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Разом з тим, з огляду на стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, не підлягають окремому вирішенню питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а суд повинен зважити на характер, тяжкість і наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та оцінити ризики, якщо прокурор доведе їх існування. При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд першої інстанції визнав такими, що не зменшилися від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби у переховуватися від суду, вчинити спроби впливати на свідків.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадження містять дані, які доводять існування зазначених ризиків, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування оголошувався у розшук, після вручення повідомлення про підозру неодноразово не з`являвся на виклики до слідчого, постійно змінював місце ночівлі з проживанням в м. Києві, має зв`язки в колі політичних, громадських діячів та правоохоронців, та приймаючи до уваги те, що обвинувачений продовжував спілкування з ОСОБА_12 , яка перебуває у розшуку та знаходиться за межами України, тому достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності тримання останнього під вартою, щоб завадити цьому.
Дослідивши належним чином матеріали провадження, дані, які характеризують особу обвинуваченого та інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, суд навів мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу колегія не вбачає.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений має має низку захворювань, міцні соціальні зв`язки, задовільний майновий стан, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак оцінюючи вказані дані в сукупності з іншими доказами по справі, вони не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення та зміни запобіжного заходу.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4