Справа № 278/3464/19
В И Р О К
Іменем України

21 січня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , судимого:
- 14.05.2008 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до 4 років позбавлення волі;
- 26.12.2008 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304, ч . 1 ст. 70 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі
- 25.03.2009 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до 5 років позбавлення волі;
- 12.07.2012 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК, на підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 25.03.2009, визначено остаточне покарання у виді 3 років 9 місяців позбавлення волі;
- 30.09.2016 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- постановою Коростенського міськрайонного суду від 30.08.2019 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі з невідбутою частиною покарання 3 місяці 21 день,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК,

в с т а н о в и в:

1 листопада 2019 року близько 3 години ОСОБА_4 перебував в помешканні ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 , де на стільці у спальній кімнаті помітив мобільний телефон марки "Самсунг Е1182" та грошові кошти в сумі 500 грн., і у нього виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_4 , користуючись тим, що власниця будинку спить та його дії залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав мобільний телефон марки "Самсунг Е1182" вартістю 300 грн. та кошти в сумі 500 грн., а всього майна ОСОБА_5 на загальну суму 800 грн., з яким залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив вищенаведені обставини, у вчиненому кається.
Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорювалися, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визнав їх встановленими в судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений скористався своїм правом не давати показання, суд обмежився дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 185 КК як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за що відбував покарання у виді позбавлення волі, вчинив злочин під час невідбутої частини покарання, неодружений, непрацюючий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, є активне сприяння розкриттю злочину. Разом з тим, суд не визнає такою обставиною каяття обвинуваченого, оскільки обвинувачений, будучи на свободі, не вчинив жодних дій щодо відшкодування потерпілій завданої шкоди, що змусило останню звернутись до суду із позовом. Відтак каяття обвинуваченого не може вважатись щирим. Обставиною, яка обтяжує йому покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив новий умисний злочин, маючи судимість за умисний злочин (ч. 1 ст. 304 КК), який не враховувався при кваліфікації вищезазначеного діяння.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , не зважаючи на попередні судимості, належних висновків для себе не зробив і вчинив новий злочин під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а тому заслуговує на реальне відбування покарання у виді позбавлення волі. Разом із тим, беручи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворості покарання, суд вважає, що обвинувачений заслуговує на покарання у виді позбавлення волі не у максимальних межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 185 КК. Разом з тим, суд вважає, що зазначеної пом`якшуючої покарання обставини недостатньо для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки це не буде сприяти меті запобігання вчиненню нових злочинів не лише самим обвинуваченим, а й іншими особами. Крім того, враховуючи, що обвинувачений, будучи звільненим від відбування покарання умовно-достроково, вчинив злочин під час невідбутої частини покарання, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2016 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого суми викрадених коштів, визнаний обвинуваченим, виходячи з принципу змагальності, суд задовольняє в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Арешт, накладений на речовий доказ по справі, на підставі ст. 174 КПК, підлягає скасуванню, а речові докази підлягають поверненню власнику.
Враховуючи призначене покарання, суд вважає, що існує ризик ухилення від його відбування. Оскільки обвинувачений не має власної сім`ї, постійного офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, суд вважає, що запобігти названому ризику менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні, а тому обирає саме такий запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 30 вересня 2016 року, визначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його негайно під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк строк його попереднього ув`язнення, починаючи з дня взяття під варту і до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.11.2019 на мобільний телефон марки "Самсунг Е1182", скасувати, а вказаний речовий доказ та чек на купівлю мобільного телефона повернути потерпілій ОСОБА_5 .
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 500 (п`ятсот) гривень майнової шкоди, заподіяної злочином.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпіла має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1