Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

29 квітня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції із ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000920 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 липня 2019 року) відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про продовження строку тримання під вартою

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно оскаржуваної ухвали, клопотання прокурора задоволено та продовжено дію обраного обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 23 травня 2020 року.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги обвинувачений вважає ухвалу суду прийнятою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому, на його думку, у даному провадженні існують об`єктивні підстави для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції. Вважає можливим застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки його хвороба потребує хірургічного втручання. Також зазначає, що він не має намірів переховуватись від суду чи впливати на свідків і потерпілу у кримінальному провадженні.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились, а тому вказаний запобіний захід слід продовжити. Кожен із фігурантів справи обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, їх дії були направлені проти життя людини та являють собою підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про можливість переховування від суду. Також судом враховано, що жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинувачених.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Судом першої інстанції вірно враховано те, що у кримінальному провадженні наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились. Також колегія суддів погоджується з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, його дії були направлені проти життя людини та являють собою підвищену суспільну небезпеку, що свідчить про можливість переховування від суду, а жоден із запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілої в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинуваченого.
Не може погодитись колегія суддів і з доводами обвинуваченого, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що він має незадовільний стан здоров`я і лікування його хвороби потребує оперативного втручання, оскільки з матеріалів судового провадження не вбачається документів, які б підтвердили ці доводи апелянта. Крім того, таких документів не долучено і до апеляційної скарги та не надано під час апеляційного розгляду.

Також обвинуваченим ОСОБА_4 не доведено той факт, що ризики, які існували в кримінальному провадженні відпали.
Разом з тим, доказів на спростування висновків суду першої інстанції матеріалами судового провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня 2020 року у кримінальному провадженні №0000920 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 15 липня 2019 року) відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про продовження строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3