Справа № 283/314/19
Провадження №1-кп/283/27/2020
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2020 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Любарка Народицького району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, не судимого,

за частиною 2 статті 286 КК України,-

встановив:

08 листопада 2018 року близько 09 години ОСОБА_6 керував автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Вінниченка в м. Малині Житомирської області в напрямку с. Пиріжки Малинського району Житомирської області зі швидкістю 55 км/год. Під час керування ОСОБА_6 , порушуючи підпункт "б" пункту 2.3., пункт 12.4., підпункт "б" пункту 12.9. та пункт 18.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, не вибрав безпечну швидкість та проявив неуважність, внаслідок чого вчасно не помітив як пішохід ОСОБА_9 почала перетинати дорогу по пішохідному переходу зліва направо, по відношенню до напрямку руху автомобіля, вийшовши на смугу його руху. В подальшому, будучи об`єктивно спроможним виявити перешкоду для руху, а саме пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась по пішохідному переходу, ОСОБА_6 негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Все це призвело до того, що автомобіль «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування обвинуваченого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких загинула.

- Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він 08 листопада 2018 року близько 09 години на своєму автомобілі «ВАЗ-21063» їхав з Брусилова в Народичі. Рухаючись по вулиці Вінниченка в м. Малині Житомирської області в напрямку с. Пиріжки, відволікся на автомобіль, який його обігнав, і не зреагував на появу пішохода, який рухався по пішохідному переходу. У зв?язку з цим здійснив на нього наїзд. Гальмувати почав тільки тоді, коли відчув удар від зіткнення.

Крім особистого зізнання вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується і іншими доказами, а саме:

- Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що постраждала від дорожньо-транспортної пригоди є її бабою. ОСОБА_6 пропонував допомогу на її поховання, але вона тоді відмовилась.

- Показаннями свідка ОСОБА_10 , який показав, що обвинувачений є його батьком. На момент дорожньо-транспортної пригоди свідок перебував в автомобілі, але нічого не бачив, оскільки спав. Прокинувся вже після удару і побачив, що батько в м. Малині на пішохідному переході збив жінку.

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 листопада 2018 року (а.с. 66-86) відповідно до якого дорожньо-транспортна пригода сталася на пішохідному переході поблизу будинку № 62 на вулиці Вінниченка в м. Малині Житомирської області. Пішохідний перехід позначений дорожнім знаком та розміткою. Дорога має сухе та чисте асфальтоване покриття і складається з двох смуг для руху в протилежних напрямках. При огляді даної ділянки дороги було встановлено, що за пішохідним переходом в напрямку с. Пиріжки розміщений автомобіль «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Передня вісь автомобіля знаходиться на відстані 16 метрів від ближнього до автомобіля краю розмітки, що позначає межі пішохідного переходу, а задня вісь причепа на відстані 10,7 метра. Від пішохідного переходу до лівих та правих коліс автомобіля тягнуться сліди гальмування. Лівий слід гальмування починається від дальнього до автомобіля краю розмітки, що позначає межі пішохідного переходу, а правий слід гальмування починається від ближнього до автомобіля краю розмітки, що позначає межі пішохідного переходу.

Це свідчить про те, що обвинувачений розпочав гальмування вже в той момент, коли автомобіль виїхав на пішохідний перехід.

- Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 91-92) та посвідченням водія (а.с. 91-92) з яких вбачається, що автомобіль «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відноситься до категорії В, належить обвинуваченому і обвинувачений має право керувати автомобілями вказаної категорії.

- Свідоцтвом про смерть (а.с. 101), відповідно до якого ОСОБА_9 померла в м. Малині Житомирської області 08.11.2018 року.

- Актом судово-медичного дослідження № 124 від 22.12.2018 року (а.с. 109-110). Згідно цього акту причиною смерті ОСОБА_9 явилась тупа травма тулубу, кінцівок, з переломами кісток правого плеча, правого стегна, правої гомілки, правої здухвяної кістки, фаланги 3 пальця правої кисті, яка супроводжувалася травматичним шоком важкого ступеню, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи.

Смерть її настала о 12 годині 35 хвилин.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ссадин обличчя, кінцівок, закритих переломів правого плеча, правого стегна, обох кінцівок правої гомілки, правої здухвяної кістки, відкритого перелому 2 фаланги 3 пальця правої кисті, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів із значною силою прикладання і знаходяться в прямому причинному зв?язку зі смертю.

Численність, характер і локалізація ушкоджень можуть свідчити про те, що вони утворилися внаслідок транспортної травми, можливо від удару виступаючими частинами автомобіля.

Потерпіла в момент первинного контакту відносно травмуючого об?єкту могла перебувати у вертикальному положенні правою стороною тіла.

- Висновком експерта з судово-медичної експертизи № 446 від 22.12.2018 року (а.с. 115-116). Відповідно до цього висновку причиною смерті ОСОБА_9 явилась тупа травма тулубу, кінцівок, з переломами кісток правого плеча, правого стегна, правої гомілки, правої здухвяної кістки, фаланги 3 пальця правої кисті, яка супроводжувалася травматичним шоком важкого ступеню, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи.

Смерть її настала о 12 годині 35 хвилин.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: ссадин обличчя, кінцівок, закритих переломів правого плеча, правого стегна, обох кінцівок правої гомілки, правої здухвяної кістки, відкритого перелому 2 фаланги 3 пальця правої кисті, які мають ознаки тяжкого ступеню важкості, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, могли виникнути від дії твердих тупих предметів із значною силою прикладання і знаходяться в прямому причинному зв?язку зі смертю.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2018 року (а.с. 127-141). Під час слідчого експерименту ОСОБА_6 розповів та показав, як він 08 листопада 2018 року близько 09 години керував автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Вінниченка в м. Малині Житомирської області в напрямку с. Пиріжки Малинського району Житомирської області. Попереду нього рухався інший легковий автомобіль, який в певний момент часу різко перестроївся вліво, об`їжджаючи якусь перешкоду. Після цього в полі зору ОСОБА_6 з?явилась жінка, яка рухалась по пішохідному переходу зліва направо. Обвинувачений не встиг вчасно загальмувати та наїхав на цю жінку.

На місці дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 показав місце розташування автомобілів. Відповідно до його показань в момент різкого перестроювання вліво автомобіля, що рухався попереду, автомобіль обвинуваченого знаходився позаду на відстані 14 метрів. В момент наїзду на пішохода передня вісь автомобіля знаходилась напроти краю розмітки, що позначає межі пішохідного переходу. Пішохід в цей час перебувала на пішохідному переході на відстані 2,5 метра від правого краю проїзної частини.

Дані показання обвинуваченого підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08 листопада 2018 року з якого вбачається (а.с. 66-86), що лівий слід гальмування починається від дальнього до автомобіля краю розмітки, що позначає межі пішохідного переходу.

- Висновком експерта з судової автотехнічної експертизи № 3/1040 від 19.12.2018 року (а.с. 149-161). Згідно даного висновку на момент ДТП гальмівна система автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рульове керування та ходова частина знаходились в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не встановлено будь-яких характерних ознак технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, які б могли знаходитись в прямому причинному зв?язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події.

- Висновком експерта з судової транспортно-трасологічної експертизи № 3/1085 від 20.12.2018 року (а.с. 163-168). Відповідно до цього висновку, з технічної точки зору, місце наїзду на пішохода ОСОБА_9 розташоване перед розташуванням осипу скла в межах слідів гальмування автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказати місце зіткнення більш точно не виявилось можливим.

В даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, технічна можливість уникнути наїзду на пішохода у водія автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , полягала лише у виконанні вимог пункту 18.1. Правил дорожнього руху України, для чого перешкод технічного характеру в матеріалах справи не вбачається.

В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог пункту 12.4., підпункту «б» пункту 12.9., пункту 18.1. Правил дорожнього руху України.

В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам пункту 18.1. Правил дорожнього руху України. Оцінка відповідності дій водія автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 вимогам пункту 12.4., підпункту «б» пункту 12.9. Правил дорожнього руху України не потребує спеціальних технічним пізнань в області судової автотехніки, носить суто правовий характер і може бути надана органами слідства чи суду самостійно з урахуванням юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів, зокрема й даного висновку.

Для оцінки дій пішохода ОСОБА_9 не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. Дане питання може бути вирішене органами слідства (судом) самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів, стосовно до вимог 4-го розділу Правил дорожнього руху України.

В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв?язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 технічним вимогам пункту 18.1. Правил дорожнього руху України.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і кваліфікує його дії за частиною 2 статті 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи обвинуваченому вид і міру покарання суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Злочин, який скоїв ОСОБА_6 , є тяжким злочином. За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.

Обставинами, які відповідно до статті 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Дане покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_7 пред?явила до обвинуваченого ОСОБА_6 позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в якому просить стягнути з обвинуваченого:

-матеріальну шкоду в розмірі 15939 гривень;

-моральну шкоду в розмірі 100000 гривень.

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтувала тим, що померла ОСОБА_9 є її бабусею. На її поховання позивач витратила 15939 гривень. Ця сума складається з:

-витрат на придбання продуктів харчування в розмірі 5241 гривня та 524 гривні 60 копійок;

-витрат на придбання медикаментів в розмірі 857 гривень 40 копійок;

-витрат на придбання речей необхідних для поховання в розмірі 2516 гривень;

-витрат на придбання деталей пам?ятника в розмірі 6800 гривень.

Моральна шкода у розмірі 100000 гривень полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв?язку із смертю бабусі.

Пізніше до участі у справі як співвідповідач було притягнуте Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», оскільки цивільна відповідальність обвинуваченого була застрахована вищевказаною страховою організацією.

Обвинувачений позов не визнав та пояснив, що при його вирішенні повністю покладається на розсуд суду.

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» також позов не визнало з тих підстав, що позивач не зверталась до нього з заявою про відшкодування шкоди та не надала йому необхідні для цього документи.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» підлягає частковому задоволенню, а в позові до ОСОБА_6 необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 18 статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

З наданих потерпілою доказів вбачається (а.с. 18-20), що для поховання ОСОБА_9 , а саме для здійснення обрядових дій та облаштування місця поховання, ОСОБА_7 витратила 9316 гривень. Ці витрати складаються з витрат на придбання: труни, хреста, таблички, платків, свічок, рушників, вінків і інших речей, необхідних для поховання, а також придбання деталей надгробного пам?ятника.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на поховання суд враховує, що за правилами статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Отже, за загальним правилом, вищевказані витрати ОСОБА_7 в розмірі 9316 гривень повинен відшкодувати ОСОБА_6 . Однак цивільна відповідальність за шкоду, яка могла бути завдана автомобілем «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_6 , була застрахована на підставі договору страхування, що укладений між обвинуваченим та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (а.с. 30, 89). Отже, в даному випадку, витрати на поховання, у встановленому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмірі, повинно відшкодувати Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову до ОСОБА_6 в частині стягнення витрат на поховання та вирішує питання про стягнення цих витрат з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС».

Відповідно до пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 16). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 3723 гривні. 12 мінімальних заробітних становитиме 44676 гривень. На поховання ОСОБА_9 ОСОБА_7 витратила 9316 гривень, які знаходяться в межах 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

У зв?язку з цим суд стягує з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 витрати на поховання ОСОБА_9 в розмірі 9316 гривень.

Решта витрат, які понесла ОСОБА_7 в процесі поховання ОСОБА_9 , а саме: витрати на придбання продуктів харчування в розмірі 5241 гривня (а.с. 17) та 524 гривні 60 копійок (а.с. 19), а також витрати на придбання медикаментів в розмірі 857 гривень 40 копійок (а.с. 18), не відносяться Законом України «Про поховання та похоронну справу» до витрат на поховання. Крім того необхідність придбання медикаментів нічим не обгрунтована, а тому у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» решти витрат на поховання суд відмовляє повністю за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яка завдана ОСОБА_7 смертю ОСОБА_9 , суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Потерпіла ОСОБА_7 не надала суду доказів того, що померла ОСОБА_9 була її бабусею і що вона проживала з нею однією сім?єю. Натомість зі змісту позовної заяви (а.с. 11), з копії паспорта ОСОБА_7 (а.с. 14-15, 98-100) та з копії паспорта померлої ОСОБА_9 (а.с. 95-97) вбачається, що дані особи були зареєстровані та проживали за різними адресами. Таким чином відсутні підстави для відшкодування потерпілій моральної шкоди, а тому суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в частині стягнення моральної шкоди за безпідставністю.

З обвинуваченого підлягають стягненню витрати на проведення експертиз в розмірі 2288 гривень.

Речові докази:

-автомобіль «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп легковий-В реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп легковий-В реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати.

Керуючись ст. ст. 365, 369, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України,-

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 2288 гривень.

Речові докази:

-автомобіль «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп легковий-В реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_6 .

Арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп легковий-В реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_7 витрати на поховання в розмірі 9316 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити за безпідставністю.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 відмовити повністю за безпідставністю.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1