Справа № 149/3018/19
Провадження №1-кп/149/44/20
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2020 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000409 від 05.11.2019, по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уланів Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акта, складеного та затвердженого 27.11.2019, 04.11.2019 близько 06:00 ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із домогосподарством АДРЕСА_1 , помітив, що на території домогосподарства відсутні сторонні особи та власники домогосподарства, а двері господарського приміщення зачинені. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у господарське приміщення.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, підійшов до підсобного приміщення, яке розташоване на території домогосподарства АДРЕСА_1 та шляхом зриву скоби навісного замка вхідних дверей незаконно проник у господарське приміщення. Знаходячись безпосередньо у зазначеному приміщенні ОСОБА_6 , з метою завершення свого злочинного умислу та діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів. Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 7205/19-21 від 22.11.2019 вартість велосипеда торгової марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів становить 1795 грн 50 коп. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1795 грн 50 коп.
Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення.
09.06.2020 прокурор ОСОБА_3 змінив обвинувачення, подавши обвинувальний акт в новій редакції від 09.06.2020.
Відповідно до обвинувального акта, складеного та затвердженого 09.06.2020, 04.11.2019 близько 06:00 ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із домогосподарством АДРЕСА_1 , помітив, що на території домогосподарства відсутні сторонні особи та власники домогосподарства, а двері господарського приміщення зачинені. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у господарське приміщення.

ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, підійшов до підсобного приміщення, яке розташоване на території домогосподарства АДРЕСА_1 та шляхом зриву скоби навісного замка вхідних дверей незаконно проник у господарське приміщення. Знаходячись безпосередньо у зазначеному приміщенні ОСОБА_6 , з метою завершення свого злочинного умислу та діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів. Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 7205/19-21 від 22.11.2019 вартість велосипеда торгової марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів становить 1795 грн 50 коп. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1795 грн 50 коп.
Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_6 в суді свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав показання, відповідно до яких син потерпілого крутив йому замок, лазив через вікно, витягнув скло, штапики, побив вікно, лазив до хати, коли його не було вдома та шукав гроші. 04.11.2019 близько 06:00 він пішов до сусіда ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де у хліві, який був «притулений» на клямку, замка не було, він взяв велосипед, який привіз до себе. Сусід викликав поліцію. Приїхала поліція, він добровільно віддав велосипед. 04.11.2019 до потерпілого на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 не заходив. Знав, що це велосипед належить потерпілому. Велосипед забрав, бо не міг вже терпіти, просив щоб потерпілий віддав те що забрав його син, а саме наждак, металобрухт, припін, сокиру, гроші, миску, ключі. В грудні 2019 до нього додому знов залазили, порозкидали речі. Він викликав дільничного, однак той не приїхав. Заяв не писав. Велосипед брав, щоб йому повернули речі, які в нього взяли. Корисливої мети не мав, мети продати велосипед не мав, не вміє їздити на ньому, хотів велосипед повернути, після того як йому повернуть його речі. Раніше також брав велосипед потерпілого та повертав.
Потерпілий ОСОБА_4 в суді надав показання, відповідно до яких претензій до обвинуваченого немає. В протоколі прийняття заяви від 04.11.2019 зазначено, що ОСОБА_6 з 03.11 по 04.11.2019 викрав велосипед по вул. Зарічнянська, 2а, оскільки так зазначили працівники поліції. Син їздив до хрещеної, там ночував та залишив велосипед по АДРЕСА_2 . Велосипед належить йому. Кума ОСОБА_8 зателефонувала та сказала, що пропав велосипед. Він поїхав до куми та побачив, що велосипеда немає. Викликав поліцію. Кума сказала, що вирвали скоблі з дверей. Поліція складала документи, фотографувала літню кухню та пішли до ОСОБА_6 за велосипедом. Велосипед повернули. Раніше ОСОБА_6 також забирав велосипед, просив повернути його речі. Велосипед ОСОБА_6 бере вже втретє, попередні рази велосипед знаходили самі. Один раз був в погребі, інший раз в кущах. Претензій до обвинуваченого немає, просив обрати не суворе покарання.
На підтвердження вини обвинуваченого стороною обвинувачення надані докази, які були безпосередньо досліджені судом, зокрема:
- витяг з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження № 0000409 внесеного 05.11.2019 року (а.с. 66);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомив, що в період часу з 03.11.2019 року до 04.11.2019, ОСОБА_6 з території домогосподарства АДРЕСА_1 викрав велосипед марки «Либідь» (а.с. 67);
- заяву ОСОБА_6 , відповідно до якої він добровільно видав велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь 28», який 04.11.2019 викрав з приміщення літньої кухні його сусіда ОСОБА_4 , який мешкає по АДРЕСА_1 (а.с. 68);
- протокол огляду місця події від 04.11.2019, фототаблиці до нього, відповідно до яких було оглянуто домогосподарство по АДРЕСА_1 , а саме приміщення літньої кухні;
- протокол огляду речей та документів від 04.11.2019, з фототаблицею до нього, відповідно до яких в присутності понятих, слідчим 04.11.2019 поблизу буд. № 2а по вул. Зарічанська в с. Воронівці Хмільницького району оглянуто велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів, який було вилучено (а.с. 69-75);
- постанову про приєднання речових доказів від 05.11.2019, якою визнано речовим доказом велосипед марки «Ardis-Либідь» (а.с. 76);
- ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду від 06.11.2019, якою накладено арешт на велосипед марки «Ardis-Либідь» (а.с. 77), який відповідно до заяви від 09.11.2019 передано на зберігання ОСОБА_4 (а.с. 78);
- висновок товарознавчої експертизи № 7205/19-21 від 22.11.2019, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у користуванні велосипеда марки «Ardis» моделі «Либідь 28» з рамою червоного та салатового кольорів, при умові робочого стану та збереженні всіх функцій, з урахуванням зносу, станом на 04.11.2019 складала 1795,50 грн (а.с. 79-82), вартість проведеної експертизи становить 471 грн (а.с. 83).
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.
Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинено обвинуваченим. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слідує, що при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст. 62 Конституції принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Згідно з ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, що узгоджується з практикою ЄСПЛ в справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146), де Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості» вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Так, судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлені наступні обставини. Обвинувачений ОСОБА_6 надав показання, відповідно до яких він зазначив, що дійсно взяв велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь», який належить його сусідові. Проте, цей велосипед взяв з тією метою, щоб йому повернули його майно, яке раніше забрав син ОСОБА_4 . Також повідомив, що цей велосипед він вже раніше брав та повертав сусідові. Не заперечував проти того, що забрав велосипед з приміщення літньої кухні, однак вказав, що на територію домоволодіння сусіда ОСОБА_4 не заходив, а велосипед знаходився за іншою адресою ніж це вказано в обвинувальному акті.
Відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, в основу обвинувачення ОСОБА_6 було покладено саме заяву потерпілого ОСОБА_4 про викрадення у нього майна (а.с. 67), відповідно до якої з території домогосподарства по АДРЕСА_1 в потерпілого було викрадено велосипед марки «Ardis» моделі «Либідь».
В суді потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що велосипед знаходився у сусідки, за іншою адресою, ніж це вказано в обвинувальному акті. При цьому потерпілий пояснив, що під час складення протоколу про прийняття заяви про вчинення злочину, він повідомляв слідчому іншу адресу, ніж зазначена в протоколі, однак було вказано АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форми вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Також обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
За змістом норм ст. 185 КК України суб`єктивна сторона злочину, передбаченого цими нормами кримінального закону, характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати й достовірно знати, що його дії направлено на таємне заволодіння для нього чужим майном з метою обернення його на свою користь або на користь іншої особи.
Під час судового розгляду суду не доведено та не встановлено наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 корисливих мотиву та мети до незаконного збагачення за рахунок чужого майна. Як сам обвинувачений ОСОБА_6 , так і потерпілий ОСОБА_4 повідомили, що велосипед зникав і раніше. Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що попередні два рази велосипед через деякий час знаходили, то в кущах, то в погребі. Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що забрав велосипед не з метою власної наживи, а для того, щоб йому повернули його речі, які також періодично зникали і, на думку обвинуваченого, до їх зникнення причетний син потерпілого.
Пояснення потерпілого ОСОБА_4 щодо періодичності зникнення велосипеда та його повернення, також підтверджують доводи обвинуваченого щодо відсутності в нього корисливого мотиву та корисливої мети до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.
Як встановлено судом, під час досудового розслідування, а в подальшому і в обвинувальному акті в редакції від 27.11.2019, невірно зазначено місце вчинення злочину. Зокрема вказано, що ОСОБА_6 проник до підсобного приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 . У свою чергу, як обвинувачений, так і потерпілий зазначають, що велосипед знаходився по АДРЕСА_2 , де проживає хрещена мати сина потерпілого. І обвинувачений, і потерпілий вказують, що ОСОБА_6 04.11.2019 не заходив на територію домоволодіння ОСОБА_4 .
Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2019 (а.с. 67), протокол огляду місця події від 04.11.2019 також не підтверджують вчинення ОСОБА_6 крадіжки за адресою АДРЕСА_2 , оскільки в ньому зазначено, що крадіжку вчинено за адресою АДРЕСА_3 , що спростовується як показаннями обвинуваченого, так і показаннями потерпілого. При цьому в суді потерпілий пояснив, що це працівники поліції вказали цю адресу, а він повідомляв зовсім іншу.
Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
В порушення ч. 3 ст. 214 КПК України, відомості до ЄРДР були внесені 05.11.2019, хоча заява про вчинення кримінального правопорушення була прийнята у потерпілого 04.11.2019, протокол огляду місця події складено 04.11.2019 з 10:40 до 11:30 год. Отже, відомості про вчинення даного правопорушення були внесені до ЄРДР на наступний день після складення протоколу огляду місця події, а не негайно після завершення даного огляду, як того вимагає ч. 3 ст. 214 КПК України.
Також в протоколі огляду місця події від 04.11.2019 було оглянуто літню кухню, що є частиною домогосподарства по АДРЕСА_3 , однак в протоколі не зазначено, а до протоколу не додано доказів виконання вимог ст. 233 КПК України.
За наявності таких порушень суд визнає протокол огляду місця події від 04.11.2019 недопустимим доказом.
Суд відхиляє як докази вини обвинуваченого заяву (а.с. 68), оскільки ця заява лише підписана обвинуваченим та також містить відомості, відповідно до яких велосипед було викрадено з приміщення літньої кухні сусіда ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_3 . Також в заяві вказано, що велосипед був добровільно виданий обвинуваченим, що спростовується протоколом огляду речей та документів від 04.11.2019, за яким вказаний велосипед було виявлено та вилучено під час огляду (а.с. 69-75).
Суд визнає недопустимим доказом - протокол огляду речей та документів від 04.11.2019, з фототаблицею до нього, оскільки вказаний доказ було отримано до внесення відомостей до ЄРДР у даному провадженні, що є порушенням ч. 3 ст. 214 КПК України.
Так, згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Під час судового розгляду, прокурором було змінено обвинувачення, ці зміни полягають в тому, що зазначено нову адресу вчинення злочину АДРЕСА_2 . Проте, ч. 1 ст. 338 КПК України визначено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Змінене прокурором обвинувачення не змінює правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення, а також не узгоджується з доказами, що було здобуті під час досудового розслідування та досліджені судом.
Інші докази надані стороною обвинувачення також не доводять вини обвинуваченого у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується. Так, постановою від 05.11.2019 (а.с. 76) велосипед визнано речовим доказом, а ухвалою суду від 06.11.2019 (а.с. 77) на нього накладено арешт, а відповідно до заяви потерпілого від 09.11.2019 він отримав на зберігання цей велосипед (а.с. 78). Висновком товарознавчої експертизи від 22.11.2019 (а.с. 79-82) підтверджено вартість велосипеда.
Таким чином з досліджених судом доказів встановлено, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у житло, базується на доказах, які містять суперечності та неузгодженості та не доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, що йому інкримінується.
Стороною обвинувачення будь-яких інших допустимих та належних доказів, того що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин вказаних в обвинувальному акті суду не надано.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_6 належить визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення останнім інкримінованого йому злочину на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 7205/19-21 від 22.11.2019 (а.с. 83) в сумі 471 грн слід віднести на рахунок держави.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06.11.2019 скасувати.
Керуючись ст. ст. 62, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 22, 84-87, 89, 91-94, 100, 124, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 7205/19-21 від 22.11.2019 в сумі 471 грн - віднести на рахунок держави.
Речові докази: велосипед торгової марки «Ardis» моделі «Либідь», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 повернути та залишити потерпілому ОСОБА_4 .
Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.
Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а потерпілим з дня отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1