Справа № 460/4285/15-к
Провадження №1-кп/460/32/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові справу на підставі обвинувального акта по кримінальному провадженні, внесеному 09 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001210, відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, має на утриманні матір ОСОБА_6 , якій встановлено інвалідність 1 групи, раніше судимого, а саме:

27.03.2014 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 3 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 357, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк до 3 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений із випробувальним строком на 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 05 вересня 2015 року близько 00 год. 10 хв., маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку) з метою особистого збагачення, повторно, шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_7 , що розташоване на АДРЕСА_1 , де з відчиненого приміщення курятника, з корисливих мотивів, таємно викрав десять домашніх курей вартістю 100 гривень кожна та одного когута вартістю 100 гривень, після чого, склавши викрадене в мішок залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись таким на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілій на загальну суму 1100 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Окрім того, 05 вересня 2015 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку) з метою особистого збагачення, повторно, шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_1 , де з відчиненого приміщення курятника, шляхом вільного доступу умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав п`ять качок вартістю 120 грн. кожна, після чого склавши викрадене в мішок залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись таким на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілій на загальну суму 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, пояснив, що 05 вересня 2015 року близько 00 год. 10 хв, шляхом вільного доступу, викрав з подвір`я господарства ОСОБА_7 , що на АДРЕСА_2 десять домашніх курей та одного когута, також 05 вересня 2015 року близько 01 год. 00 хв., шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , де з відчиненого приміщення курятника, шляхом вільного доступу викрав п`ять качок вартістю 120 грн., після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.

У вчиненому розкаюється, шкоду потерпілим повністю відшкодував, просить суворо не карати. Просить застосувати до нього Закон України "Про амністію у 2016 році".

В судовому засіданні 05.02.2019 року потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що обвинувачений викрав у неї 10 курей та когута. На даний час обвинувачений шкоду відшкодував повністю, тому просила суворо його не карати. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого не має. Просить суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні 05.02.2019 року зазначила, що обвинувачений викрав у неї 5 качок. Обвинувачений їй шкоду відшкодував повністю. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого не має. Просить суд звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, цивільний позов по справі заявлено не було.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України є вірною, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Доведеність вини і зазначена кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, відповідно до ст. 67 КК України - не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинений злочин є середньої тяжкості, згідно досудової доповіді підготовленої органом пробації, виконання ОСОБА_5 покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду, пом`якшуючі обставини - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, та вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім цього у відповідності до вимог ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, за яке засуджується цим вироком, під час іспитового строку відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.03.2014 року, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає призначенню за правилами ст.71 КК України.

Захисник ОСОБА_4 подала суду заяву про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році », оскільки обвинувачений має матір, визнану інвалідом першої групи та єдиний здійснює за нею догляд, обвинувачений ОСОБА_5 заяву підтримав, просив звільнити його від покарання на підставі п. "є" статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Відповідно до п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбуття покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості до дня набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Він здійснює догляд за матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю першої групи «б» в зв`язку з наявністю інвалідизуючої патології, частковою втратою самообслуговування також потребує постійного догляду. Відповідно до довідки про отримання допомоги, виданої Управлінням соціального захисту населення Яворівської районної державної адміністрації від 12.09.2018 року, ОСОБА_5 є особою, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи та отримує компенсаційну виплату. Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Завадівською сільською радою Яворівського району Львівської області від 24.12.2019, обвинувачений ОСОБА_5 зареєстрований та проживає з матір`ю ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , інших членів сім`ї немає. Враховуючи наведене та відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. "є" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Згідно вимог ч. 3 ст. 78 КК України, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27.03.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п. "є" статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1