ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/476/20 Номер провадження 11-кп/814/694/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

представника ВК ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65», провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду засудженій

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Могилів-Подільський, Вінницької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , розлученої, громадянки України, освіта середня спеціальна, до засудження не працювала, раніше судима,

за даною справою засудженої 27.12.2017 року Могилів-Подільським міським судом Вінницької області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. За результати перегляду вироку засуджена за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.
04.07.2019 року Полтавським районним судом зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.06.2018 року до 14.07.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні заяви засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суд врахувавши особу засудженої її характеристику, дійшов висновку, що вона не довела своє виправлення, оскільки остання була неодноразово судима та до неї застосовувалося умовно-дострокове звільнення, але вона належних висновків для себе не зробила і знову вчинила новий злочин під час іспитового строку, що свідчить про небажання до соціально-правомірного життя в суспільстві після звільнення.
Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_8 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Просить переглянути ухвалу районного суду та звільнити умовно-достроково від відбування покарання.

Вказує, що вона характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, працевлаштована, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, має одне заохочення.

Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_6 та представника виправної колонії проти задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали провадження обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої, надав їм належну оцінку в сукупності, як таким, які повно та всебічно характеризують особу ОСОБА_8 .

По даній справі ОСОБА_8 засуджена за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 13.06.2018, кінець строку відбування покарання 25.03.2021.
Так, відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_8 з 29.12.2017 утримувалася в установі виконання покарань № 1 м.Вінниці, де остання характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала, до праці не залучалась.

З 04.04.2018 відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65», де характеризується посередньо, має одне заохочення, стягнень не має. Працевлаштована прибиральницею в швейній бригаді установи, до роботи ставиться добре. Залучена до участі в програмах диференційованого виховного впливу «Правова освіта», «Освітня», заняття по яким відвідує не завжди.

Відповідно до висновку адміністрації установи від 28.02.2020 засуджена ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Такий висновок підтвердила в судовому засіданні і представник виправної колонії ОСОБА_9 , яка вказала, що засуджена ОСОБА_8 лише почала ставати на шлях виправлення і на даний час не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму умовно-дострокове звільнення особи від відбуття покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Твердження засудженої про її позитивну характеристику, працевлаштування, сумлінне ставлення до праці не являються достатніми доказами виправлення останньої та були враховані судом першої інстанції під час розгляду подання.
Окрім того, в матеріалах особової справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_8 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та виконання трудових обов`язків не свідчить про її виправлення та сумлінне ставлення останньої до праці.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що засуджена ОСОБА_8 в повній мірі не довела свого виправлення, а тому подане засудженою клопотання є передбачним.
Таким чином, колегія судді не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст.405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4