ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2049/19 Справа № 185/8414/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
заявника ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2006 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції, посилався на те, що наведені в заяві обставини, в розумінні вимог ст. 459 КПК України, не є нововиявленими, та зводяться до незгоди з ухваленим рішенням. Також, на переконання суду, довідка КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" від 25 вересня 2018 року, якою заявник обґрунтовує існування нововиявлених обставин, суперечить дослідженим під час ухвалення вироку доказам та жодним чином не спростовує висновки, наведені у вироку. Поряд із цим, втрата історії хвороби потерпілого, з позиції суду, також не є нововиявленою обставиною, не може вплинути на судове рішення та жодним чином не вказує на фальсифікацію документів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати його, у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені в скарзі вимоги, ОСОБА_5 посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, яке ухвалено з порушенням його права на захист.
Так, ОСОБА_5 вказує на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження. ОСОБА_5 зазначає, що суд не надав належної оцінки довідці КЗ "Павлоградська міська лікарня № 4" від 25 вересня 2018 року, наданої на адвокатський запит, яка спростовує встановлені у вироку час та місце завдання потерпілому тілесних ушкоджень. Поряд із цим, суд не надав оцінку обставині втрати органом досудового розслідування історії хвороби потерпілого, які вказують на фальсифікацію доказів у справі щодо нього. ОСОБА_5 вважає, що суд належним чином не оцінив докази на підтвердження його вини та не врахував наведені у заяві нововиявлені обставини, а також те, що до ЄРДР внесено відомості про про вчинення потерпілим злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, та наразі триває його досудове розслідування.
Заслухавши суддю-доповідача, заявника та його представника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
На переконання колегії суддів, ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.
Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені заявником обставини неможливо визнати нововиявленими, в розумінні вимог ст. 459 КПК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 11 грудня 2006 року було ухвалено вирок, яким ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 365 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права займати будь-які посади в системі МВС України, з позбавленням спеціального звання лейтенант міліції.
Обґрунтовуючи необхідність перегляду цього рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_5 посилається на те, що злочин який йому інкримінувався міг бути скоєний іншими особами, а також потерпілий міг отримати тілесні ушкодження при падінні з висоти особистого зросту, та в іншому місці, ніж зазначено у вироку.
Разом з цим, ОСОБА_5 вказує на акт СМД №280 від 10 травня 2006 року, висновок СМЕ №403 від 22 червня 2006 року та на те, що відповідно до довідки від 25 вересня 2018 року, яка видана КЗ Павлоградська лікарня №4, 30 березня 2006 року до цілодобового травматологічного пункту звернувся ОСОБА_9 який повідомив про те, що 30 березня 2006 року о 09.00 годині його було побито міліцією ГОМ-1. Також ОСОБА_5 зазначив що потерпілий під час досудового слідства умисно оговорив його, про що потерпілий повідомив на очній ставці. Окрім того, заявник наголошує, що історія хвороби взагалі зникла, а свідок ОСОБА_10 підвозив потерпілого на таксі зовсім з іншої вулиці в іншій стороні міста, та ввжає що ці обставини, є нововиявленими, тому вирок підлягає скасуванню.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду вироку щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами та залишення його заяви без задоволення, оскільки в розумінні вимог ст. 459 КПК України, наведені ним обставини не є нововиявленими, та зводяться до незгоди з ухваленим рішенням.
Так, колегією суддів встановлено, що при ухвалені вироку судом першої інстанції були дослідженні дані СМД №280 та висновок СМЕ №403, з яких слідує, що відповідно до довідки травмпунку МЛ №4 м.Павлоград потерпілий був побитий о 09.00 годині 30 березня 2006 року, який при огляді в хірургічному відділені повідомив, що його було побито у відділі міліції 30 березня о 11.00 годині. Під час ВООП потерпілий у приміщенні кабінету оперуповноваженого добре орієнтувався та показував, де він перебував в моменту удару, куди падав після удару та розташування його тіла на підлозі, в момент нанесення йому ударів ногою.
Отже, доводи ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_9 був побитий в іншому місці ніж зазначено у вироку, повністю спостовуються.
Разом з цим, під час дачі показів в суді першої інтанції, ОСОБА_5 особисто зазначив, що 30.03.2006 він доставив потерпілого до Павлоградського міського відділу міліції, для допиту потерпілого, який ОСОБА_5 провів у своєму кабінеті №222 у присутності ОСОБА_11 .. При цьому, в журналі відвідувачів ОСОБА_5 не записав, потерпілого відпустив о 15.30 годині.
Перевіряючи доводи ОСОБА_5 про фальсифікацію обвинувачення, колегія суддів вважає їх необгрунтовани виходячи з такого.
Судом першої інстанції, під час перегляду вироку за нововиявленими обтавинами, встановлено, що історія хвороби не долучалась до матеріалів справи № 35069031 і не досліджувалась у судовому засіданні. Відповідно до даних СМД 280 та висновку СМЕ №403, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, при розгляді справи по суті, карта стаціонарного хворого була предметом дослідження експерта, номер якої експерт відобразив в своїх висновках, та відповідно до яких, давність спричиненя ушкоджень, може відповідати 30.03.2006
Разом з цим, довідка з КЗ «Павлоградська міська лікарня 4» від 25 вересня 2018 року видана без наявної історії хвороби.
Також, ОСОБА_5 , не було надано жодних доказів, щодо підробки чи фальсифікації офіційних документів, а відповідно до закону, втрата історії хвороби не може свідчити про підробку та фальсифікацію офіційних документів.
Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема про те, що докази, які засвідчують його винуватість були спотворені шляхом фальсифікації, жодним чином не підтвердженні.
Щодо неправдивості показів ОСОБА_9 , наданих як слідчому так і суду та підтвердження факту обмови самим потерпілим на очній ставці, про що внесено відомості до ЄРДР за ст. 384 КК України, колегія суддів, вважає за необхідне зазначити таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком, що набрав законної сили.
Внесення відомостей до ЄРДР щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 384 КК України, жодним чином не підтверджують факт обмови ОСОБА_9 заявника ОСОБА_5 , та відомостей, щодо винесення незаконного обвинувального вироку у справі, ОСОБА_5 не надав. Також, покази ОСОБА_9 на очній ставці від 13 липня 2006 року були предметом дослідження при розгляді справи та не спростовували і не спростовують обставин, встановлених судом першої інстанції.
Отже, судом були ретельно досліджені обставини, зазначені в заяві ОСОБА_5 , та обґрунтовано зроблено висновок про те, що ці обставини не є нововиявленими, оскільки частина з них не існувала на час судового розгляду при ухвалені вироку, а інша частина обставин не знайшла свого підтвердження та не доводять неправильність вироку суду, який необхідно переглядати.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_5 обставини не можна вважати нововиявленими в контексті ст. 459 КПК України, оскільки вони не знайшли свого підтвердження, та були досліджені у сукупності з іншими доказами, які покладені в основу вироку.
При цьому, колегія суддів у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4