ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 07.10.2013 вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до 1020 грн. штрафу; 2) 20.01.2015 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 4 місяці 29 днів; 3) 30.09.2016 вироком Комсомольського міського суду Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71, ст.72 КК України до 8 місяців 29 днів позбавлення волі. 30.10.2017 звільнений у відповідності до ст.3 Закону України «Про амністію»
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, з торгової полиці згаданого магазину викрав пляшку віскі «Johnnie Walker Red Label» об`ємом 0,5 л., вартістю 214,40 грн., яка належить ТОВ «Український рітейл».
Після цього ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Український рітейл» матеріального збитку розміром 214,40 грн.
Таким чином ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці здійснив крадіжку пляшки віски об`ємом 0,5 л. з магазину «Брусничка». Обвинувачений ОСОБА_9 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна, об`єм викраденого та його вартість не заперечував та пояснив, що повністю відшкодував заподіяні ним збитки.
Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи представник потерпілої особи в судове засідання не прибув. Від представника ТОВ «Український рітейл» ОСОБА_10 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. При цьому представник потерпілої особи зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого, у вирішенні питання про призначення покарання поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_9 у вчиненні умисного злочину проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з кваліфікуючою ознакою повторності.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на обліку лікаря-нарколога.
Згідно досудової доповіді органом пробації обвинуваченому ОСОБА_9 визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства (а.с.99-100).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку представника потерпілої сторони, який питання про призначення покарання залишив на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його молодий вік, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, наголошує на тому, що строк випробування не може бути мінімальним.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні, цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 01 (один) рік.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від цього покарання, якщо він протягом строку випробування терміном 01 (один) рік 06 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази по справі:
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому, представнику потерпілої особи роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження, обвинуваченим, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1