Справа № 461/6861/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1089/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання інспектора Галицького районного сектору з питань пробації ОСОБА_10 про застосування покарання за наявності кількох вироків.
Застосовано відносно ОСОБА_7 остаточне покарання, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного вироком Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року, у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк остаточного покарання строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по 17 жовтня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В апеляційній скарзі прокурор Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що при вирішенні подання органу з питань пробації, місцевим судом не взято до уваги п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків».

Акцентує, що судом не враховано принципу заборони повороту до гіршого.

Наголошує, що вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків в разі погіршення правового становища засудженого можливе лише в ході апеляційного оскарження останнього за часом винесення вироку або перегляду цього вироку за нововиявленими обставинами (в порядку, передбаченому ст. ст. 459-467 КПК України), але аж ніяк не в порядку, передбаченому п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.

Окрім цього, наголошує, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводів прокурора про те, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, яке він вчинив 04 жовтня 2018 року, в період іспитового строку за попередніми вищевказаними вироками, і в разі винесення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні судом має бути визначено остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі ст. 71 КК України, а саме приєднано невідбуті частини покарань за вироками Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року та Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Галицького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про застосування покарання за наявністю кількох вироків відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , пояснення засудженого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 про її не заперечення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
п.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, ОСОБА_7 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року за ч.2 ст. 186 України до чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2017 року вищезазначений вирок залишено без змін. Постановою Верховного суду України від 22 лютого 2018 року ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18 липня 2018 року змінено вирок Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та виключено з мотивувальної частини вироку вказівку на кваліфікуючу ознаку «вчинення злочину повторно», в решті вирок залишено без змін.

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 185 України до одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Вищезазначені вироки надійшли на виконання до Галицького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області.

Проаналізувавши матеріали справи, з огляду на принципи обов`язковості судового рішення та недопустимості погіршення статусу і становища засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що на стадії виконання вироків Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року та Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2018 року складання визначених ними покарань є неможливим, оскільки це призведе до порушення прав засудженого ОСОБА_7 , що є неприпустимим і вважає слушними доводи прокурора в апеляційній скарзі з цього приводу.

Наведене, на думку колегії суддів, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у зв`язку з чим, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та відмовити в задоволенні клопотання інспектора Галицького районного сектору з питань пробації ОСОБА_10 про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Відмовити у задоволенні подання інспектора Галицького районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_10 про застосування відносно ОСОБА_7 покарання за наявності кількох вироків.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4