ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 30 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Харкова, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 30 вересня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що підставами повернення обвинувального акту є те, що ОСОБА_7 з дитинства є особою з інвалідністю по слуху і має повну глухоту, на час здійснення досудового розслідування остання мала суттєві фізичні вади, які не могли не бути відомі органу досудового розслідування з огляду на характер таких вад і їх тривалість, у зв`язку із чим, після встановлення цих вад і повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий або прокурор зобов`язані були залучити для здійснення її захисту захисника, а також у разі необхідності сурдоперекладача з метою забезпечення ефективної реалізації права ОСОБА_7 на захист під час проведення з останньою слідчих дій в ході досудового розслідування і ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у присутності професійного захисника, щосвідчить про позбавлення ОСОБА_7 права на захист під час досудового розслідування, а також можливості ефективно здійснювати свій захист від конкретного і зрозумілого обвинувачення, що позбавляє суд здійснити об`єктивний і повний розгляд цього кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вказав формальні підстави повернення прокурору обвинувального акту, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, він містить відомості щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зазначає, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 неодноразово роз`яснювалося право на захист, під час досудового розслідування останньою не було надано жодних документів, що підтверджують наявність в неї фізичних вад, та про що не було відомо ні слідчому, ні прокурору.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу місцевого суду без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000162,щодо ОСОБА_7 апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні не дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п. 5 ч. 1 ст. 129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

Згідно ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Тому слідчий при наявності достатніх доказів має негайно і детально проінформувати зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення. Також обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Участь перекладача у кримінальному провадженні зумовлена конституційною засадою рівності перед законом і судом (ч. 2 ст. 24 Конституції України, ст. 10 КПК України).

Кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості і жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом, розглядаються й права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, закріплені у підпунктах «а», «е» п. З ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; е) якщо він не розуміє мову, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, отримувати безоплатну допомогу перекладача.

Залучення перекладача для проведення процесуальних дій має на меті забезпечити особам, які беруть участь у кримінальному провадженні та не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, можливість користуватися рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють (п. 18 ч. 3 ст. 42, п. 9 ч. 1 ст. 56, п. 11 ч. 3 ст. 64-1, п. 4 ч. 1 ст. 66 КПК України).

У ст. 20 КПК України закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, сліпі, глухі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад забезпечується обов`язкова участь захисника.

Як зазначено у ч. 1 ст. 68 КПК України у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Як вбачається з матеріалів провадження, а саме медичних документів на ім`я ОСОБА_7 , остання з дитинства є особою з інвалідністю по слуху і має повну глухоту.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , маючи суттєві фізичні вади слуху, які не не бути відомі органу досудового розслідування з огляду на характер таких вад і їх тривалість, не могла у повній мірі реалізовувати свої права і належним чином самостійно здійснювати захист у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

У зв`язку з зазначеним після встановлення цих вад і повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий або прокурор зобов`язані були залучити для здійснення її захисту захисника, а в разі необхідності сурдоперекладача, тому апеляційний суд вважає цілком вірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про позбавлення ОСОБА_7 права на захист під час досудового розслідування, а також можливості ефективно здійснювати свій захист від конкретного і зрозумілого обвинувачення, що позбавляє суд здійснити об`єктивний і повний розгляд цього кримінального провадження та мало наслідком повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору як такого, що не відповідає вимогам КПК України у зв`язку з суттєвим порушенням органом досудового розслідування зазначених норм кримінального процесуального законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора та залишення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 грудня 2019 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4