31.07.2019 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/189/19
У Х В А Л А
Іменем України
31 липня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

додаткових присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю секретаря ОСОБА_8 ,

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_9 через канцелярію суду подав письмове клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_14 , вказуючи що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому не змінилися, а саме існує ризик ухилення обвинуваченого від суду, а також перебуваючи на волі може вчиняти дії щодо впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений маючи певні зв`язки та статки може впливати на покази свідків чи іншим чином спотворювати докази у даному кримінальному провадженні. Крім того, звернув увагу складу суду присяжних щодо ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення від покарання, оскільки у такий спосіб вже реалізовував свої злочинні наміри. Крім того, прокурор вказав, що з урахуванням зміни політичної влади в країні та після проведених виборів до Верховної Ради України на даний час жоден з народних депутатів України, громадян України не звертаються до суду з заявами, клопотаннями про передачу ОСОБА_14 на поруки. Вказуючи на недобросовісну поведінку обвинуваченого ОСОБА_14 та існуючі ризики, просив продовжити раніше обраний запобіжний захід з посиланням на той факт, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав думку прокурора ОСОБА_10 та просив задовольнити клопотання.

Представник потерпілої підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу, вказуючи, що ризики, які зазначає сторона обвинувачення є актуальними на даний час.

Захисник ОСОБА_12 категорично заперечував щодо даного клопотання, на підтвердження заперечення подав письмові докази, вказав, що пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення є надуманим, у сторони обвинувачення не має жодного доказу на підтвердження наявності у останнього умислу спрямованого на організацію замовного вбивства потерпілого ОСОБА_15 , далі зазначив, що обвинувачений маючи бездоганну репутацію як в Україні так і за її межами, будучи народним депутатом України двох созивів, успішним бізнесменом та банкіром, який добросовісно сплачував податки на користь держави, будучи меценатом та активним спонсором щодо культурного розвитку України, та будучи батьком чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми на даний час ні раніше ні на даний час не мав та немає бажання ухилятися від встановлення істини у сфальсифікованих кримінальних провадженнях щодо нього, не мав і не має бажання спотворювати докази у кримінальних провадженнях та будь яким чином впливати на свідків. Дане кримінальне провадження як і решта кримінальних проваджень спрямовані на дискредитацію особи ОСОБА_14 на руйнування його особистого життя, позбавлення його та його родини статків та нерухомості, яке організовано високопосадовцями Генеральної прокуратури України та представників бізнесу. На даний час не існує будь якого процесуального документу щодо ОСОБА_14 , який би набрав законної сили та було б підтвердженням щодо здійснення останнім втечі з під варти з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Якщо і була певна обставина, за якої обвинувачений виїхав в свій час за межі України, то це був вимушений крок з метою збереження його життя, оскільки існувала загроза його фізичного знищення. На даний час обвинувачений ОСОБА_14 утримується у нестерпних умовах, кожного дня піддається катуванню та не отримує належної медичної допомоги. Крім того, враховуючи той факт, що на даний час щодо ОСОБА_16 існує декілька ухвал про застосування запобіжного заходу та він тривалий час перебуває під вартою, з урахуванням вимог «Закону Савченко», загальний термін перебування під вартою складає 10 років 10 місяців та 2 дні. Отже на цей час є всі підстави стверджувати, що ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженню тримається під вартою понад строк передбачений п.2 ч.3 ст.197 КПК України, тому з огляду на наведене просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_13 категорично заперечував щодо задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що ризики на які посилається сторона обвинувачення є надуманими та нічим не обґрунтованими. При цьому вказав на сталу практику Європейського суду з прав людини та Конституцію України, вказав, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пов`язане лише з тяжкістю вчиненого злочину не є виправданим та суперечить наведеним нормам. Суд при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу на підставі ч.5 ст.176 КПК України може застосувати такий запобіжний захід на підставі суто формального судового рішення, проте це суттєве порушення принципу верховенства права, тому з метою недопущення обмеження щодо реалізації Конституційний прав і свобод обвинуваченого, просив відмовити в задоволення клопотання прокурора та звільнити обвинуваченого з під варти в залі суду.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав позицію своїх захисників, просив відмовити в задоволенні заявленого клопотання, посилаючись на стан свого здоров`я, крім того, вказав, що утримання його під вартою, а також обвинувачення у вчиненні ряду тяжких злочинів є спланованою політичною акцією, режимів ОСОБА_17 , а також високопосадовців Генеральної прокуратури України та представників бізнесу України. Вказав, що на даний час його самопочуття дуже погіршилося, зокрема, спостерігається підвищення тиску, проте належної медичної допомоги на його вимогу він не отримує. Утримується на даний час в умовах ІТТ де відсутня медична частина, чи взагалі будь які медичні працівники, обмеження його у доступі до медичної допомоги, він сприймає як катування та про намагання у будь який спосіб незаконно утримувати його під вартою з метою його фізичного знищення. Також ОСОБА_14 зазначив, що не має на меті ухилятися від суду, та повідомив, що прибув на початку 2018 року на територію України з метою співпраці з державними органами, правоохоронними органами України, з метою встановлення істини у кримінальних провадженнях у яких є фігурантом. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вказуючи, що буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та сприяти розгляду кримінального провадження, оскільки має на меті довести свою невинуватість та надати відповідні докази.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Головуючий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Відповідно до ухвали суду від 04.06.2019 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 серпня 2019 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, особу обвинуваченого, який переховувався від слідства та суду, у зв`язку з цим стосовно ОСОБА_14 під час досудового слідства було проведено спеціальне досудове розслідування та під час судового розгляду ухвалою суду було ухвалено рішення про здійснення спеціального судового розгляду, також враховуючи, що ОСОБА_14 здійснив втечу з-під варти, а також інші обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачений може ухилитись від явки до суду чи незаконно впливати на свідків, тому головуючий суддя, вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, у даному випадку ризик втечі, є характеристикою ситуації, що має невизначеність результату, при можливій наявності несприятливих наслідків.

Відтак, ризик можливої спроби ОСОБА_14 переховуватись від суду не може бути спростований самими твердженнями захисників та обвинуваченого про те, що останній не має наміру для виїзду за межі України. Спроби переховуватися від суду тому і не реалізовані обвинуваченим реально, оскільки останній тримається під вартою з моменту затримання та у останнього не було такої можливості і тим більше таку можливість не можна допустити.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, головуючий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_14 слід продовжити строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 331, 372 КПК України, головуючий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 29.09.2019 року включно.

Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу передати для виконання до ізолятору тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві.

Головуючий суддя ОСОБА_1