Справа № 373/912/19
Номер провадження 1-кп/373/47/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000772 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Гребля Сквирського району Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2018 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст122 КК України,-

встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2018 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, судимість за що не знята і не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий злочин.

Так, 21 листопада 2018 року близько 19 год. 45 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення суспільно-небезпечного діяння, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння тілесних ушкоджень та свідомо бажаючи їх настання, знаходячись лицем до ОСОБА_5 , раптово наніс один удар кулаком правої руки в область ротової порожнини останньому., один удар кулаком правої руки в область щелепи знизу, один удар кулаком правої руки в лівий бік щелепи, від чого той втратив свідомість та впав на землю. Після цього ОСОБА_3 , продовжуючи заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , будучи у стоячому положенні над ОСОБА_5 , який лежав на землі в положенні на спині, частково повернутий на правий бік, хаотично наніс ще близько п`яти ударів правою ногою в область голови останнього, заподіявши потерпілому згідно висновку експерта № 39 від 24 травня 2019 року тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла нижньої щелепи між 42 і 43 зубами та в області кута ліворуч зі зміщенням уламків, перелому суглобного відростка нижньої щелепи праворуч зі зміщенням уламків, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєному правопорушенні не визнав. Показав, що тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив. 21 листопада 2018 року він прийшов на свято до ОСОБА_8 . Почувши гуркіт у хвіртку, вийшли він, дядько і ОСОБА_8 , і відразу він отримав удар у голову, присів. Запитав: «Хто ви і чого гупаєте?». ОСОБА_8 викликала поліцію, але вони не приїхали. Він не бив ні потерпілого, ні чоловіка сестри. Не пам`ятає, чи були тілесні ушкодження у ОСОБА_9 . Вони в той вечір билися з дівчиною. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 також не визнає, заперечує проти задоволення.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, подія кримінального правопорушення (злочину) та винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) доводиться показаннями потерпілого, свідків, документами, відеозаписами проведення слідчих експериментів. Зокрема:

- протоколом слідчого експерименту від 18 квітня 2019 року за участю свідка ОСОБА_10 , в ході проведення якого було відтворено обставини нанесення 21 листопада 2018 року ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Зокрема, показано нанесення ОСОБА_11 ОСОБА_5 одного удару під носа, двох ударів в підборіддя та після падіння близько п`яти ударів ногою в область голови (а.с.96-100);

- протоколом слідчого експерименту від 18 квітня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , в ході проведення якого він розповів про обставини нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Зокрема, показано нанесення трьох ударів в обличчя (в ніс, губи, підборіддя), після яких потерпілий втратив свідомість. Прийшов до тями, лежачи на землі, обличчя було в крові (а.с.101-105);

- висновком експерта № 39 від 24 травня 2019 року, відповідно до якого за даними медичної документації у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла нижньої щелепи між 42 та 43 зубами та в області кута ліворуч зі зміщенням уламків, перелом суглобного відростка нижньої щелепи праворуч зі зміщенням уламків, які спричинені від дії тупого предмету (предметів) або при удару об такий (такі).

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження в області голови, у своїй сукупності, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні.

Враховуючи характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можна вказати, що вони могли утворитися в термін не задовго до звернення за медичною допомогою до Переяслав-Хмельницької ЦРЛ тобто 21 листопада 2018 року.

Механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не суперечить механізму, на який він вказує під час проведення слідчого експерименту.

Механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 не суперечить механізму, на який вказує свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту (а.с.112-113);

- висновком експерта № 46 від 30 травня 2019 року, відповідно до якого по даним медичної документації у ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому тіла нижньої щелепи між 42 та 43 зубами та в області кута ліворуч зі зміщенням уламків, перелом суглобного відростка нижньої щелепи праворуч зі зміщенням уламків, які спричинені від дії тупого предмету (предметів) або при удару об такий (такі). Виявлені тілесні ушкодження спричинено від не менш ніж однієї-двох ударів об такий (такі) (а.с.119);

- показами потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що в листопаді 2018 року близько 20 години вони йшли із «Шинку». ОСОБА_12 поліз до ОСОБА_13 . Він заступився. Його вдарили. Скільки разів, вже не пам`ятає. Від ударів втратив свідомість. Коли прийшов до тями, на обличчі була кров і дуже боліла щелепа. В лікарні поставили діагноз: перелом нижньої щелепи в трьох місцях.

- частково показами свідка ОСОБА_14 , яка показала, що у неї на храму були колеги, ОСОБА_15 . Почувши на вулиці крики, вибігли. Вона вийшла останньою, ніби бачила, як ОСОБА_9 ударив ОСОБА_15 лобом в обличчя і відразу повернулася до хати та викликала поліцію;

- частково показами свідка ОСОБА_16 , дядька обвинуваченого, який показав, що близько 19 години, коли вони з племінником тільки зайшли гості до ОСОБА_8 , почули крики та хтось гупав у хвіртку. Вони вийшли втрьох. ОСОБА_17 відкрив хвіртку і отримав удар в голову головою. Потім племінник взяв його за грудки, а він розбороняв. Прибіг чоловік сестри. Він відтягнув ОСОБА_18 , в якого був розбитий ніс і розбита губа. Не знає, чи звертався ОСОБА_15 до лікарні чи відділу поліції. Він особисто нікого не бив. Чи бив обвинувачений потерпілого, він не бачив;

- частково показами свідка ОСОБА_19 , який показав, що є чоловіком сестри потерпілого. 21 листопада 2018 року близько 20 години йому зателефонувала дружині і повідомила, що б`ють її брата біля будинку, де живуть ОСОБА_15 . Коли він прийшов, то ОСОБА_5 вже лежав на землі, у нього було обличчя в крові. Він сказав, що його вдарив ОСОБА_17 за те, що він заступився за ОСОБА_20 . Його особисто бив ОСОБА_21 . Дружина викликала поліцію;

- показами свідка ОСОБА_10 , сестри потерпілого, яка показала, що 21 листопада 2018 року близько 20 години вона, брат та ОСОБА_22 йшли додому із кафе «Шинок». Вийшли ОСОБА_15 , почали чіплятися до ОСОБА_23 . Брат заступився за неї. ОСОБА_12 бив його в щелепу два рази. Брат упав, він бив його ногою двічі по голові. Розборонити їх вона не змогла. Прибіг її чоловік, вдарили і його. Після бійки брат говорив, що у нього болить голова. На наступний день брат вже не міг говорити.

Дослідженні докази суд вважає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатньою та взаємозв`язаною для прийняття відповідного процесуального рішення.

Посилання на неналежність, недопустимість чи недостовірність таких доказів учасниками кримінального провадження здійснено не було, доказів цьому не надано.

Обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину) встановлені та підтвердженні матеріалами кримінального провадження.

При цьому суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на те, що зазначення у висновку експерта та в обвинувальному акті про наявність тілесного ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 у вигляді перелому тіла нижньої щелепи між 42 і 43 зубами є неспроможним, оскільки людина має лише 32 зуба, зважаючи на те, що згідно рекомендованої ВООЗ зубної формули (система Віола) такі маркування зубів мають місце та позначають зуби в лівій нижній частині щелепи (42-різець, 43 клик).

Обставини, встановлені під час проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_19 в частині кількості нанесених ударів, не суперечать обставинам, встановленим під час їхнього допиту в судовому засіданні як свідка та потерпілого, та, з врахуванням часу проведення слідчих експериментів, часу, який пройшов від події до дачі показань в суді, висновків експерта стосовно механізму утворення тілесних ушкоджень, лише доповнюють одне одного.

Факт нанесення ОСОБА_5 удару лобом в обличчя ОСОБА_24 належними доказами не підтверджено, враховуючи в сукупності досліджені судом докази (відсутність вказівки на наявність ушкоджень у ОСОБА_5 від такого удару у висновках експерта в поєднанні із встановленими експертом наявними тілесними ушкодженнями та підтвердження механізмів їх утворення; відсутність будь-яких даних про наявність будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 ).

Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 не спростовують факт нанесення ОСОБА_3 ударів ОСОБА_5 , оскільки зі слів самої ОСОБА_14 вона після штурханини біля воріт її домоволодіння відразу повернулася до будинку, а ОСОБА_16 показав, що не бачив, чи наносив його племінник ОСОБА_3 удари ОСОБА_5 .

Позицію обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно не визнання вини суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчиненні дії, зважаючи на те, що вони не відповідають встановленим обставинам справи та спростовуються наведеними вище доказами в сукупності.

Отже, суд вважає доведеним в межах висунутого обвинувачення факт нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_5 .

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як вчинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, визнано рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 вчинив дане умисне кримінальне правопорушення, будучи судимим 25 липня 2018 року за ч. 2 ст. 125 КК України, що є умисним злочином.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню інших злочинів, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання, особу винного, який раніше судимий, офіційно не працює, шкоду потерпілому не відшкодував, однак на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, характеризується позитивно і приходить висновку призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті із звільненням від відбування покарання з випробуванням. Суд вважає можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства.

Потерпілим ОСОБА_5 був поданий цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_25 матеріальної шкоди на суму 26074 грн. 00 коп. та моральної шкоди на суму 5000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд не може прийняти до уваги як таку шкоду зазначені витрати на проїзд загальну суму 1074 грн. 00 коп., оскільки на поданих на підтвердження таких витрат квитках навіть із зазначенням на деяких із них певної дати, відсутні пункт призначення проїзду, будь-яка ідентифікація перевізника та частково вартість проїзду, що не дає змогу суду ідентифікувати їх на предмет відношення до події чи до лікування потерпілого.

Крім того, доказів, що лікарем при проведенні лікування тілесних ушкоджень, які були заподіяні ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_25 , були призначені ліки та препарати на загальну суму 3283 грн. 25 коп. ( а.с. 33, продубльовано аналогічні чеки на а.с. 34), не надано, тому дані витрати задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши подані до цивільного позову докази в сукупності із відомостями, зазначеними у висновках експерта щодо виду, строку, місця лікування потерпілого ОСОБА_5 , задоволенню підлягає матеріальна шкода на суму 19584 грн. 73 коп., що включає в себе витрати на придбання медичного обладнання, отримання медичних послуг та проходження МРТ (а.с. 33, 35, 36, 38, 39).

Крім того, діями обвинуваченого потерпілому заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, що супроводжувалося фізичним болем та моральними стражданнями, отже суд вважає, що йому заподіяна також і моральна шкода.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину і тривалість моральних страждань, суть позовних вимог, те, що шкоду заподіяно злочином, тяжкість тілесних ушкоджень, обставини справи, однак бере до уваги позицію потерпілого, висловлену ним в судовому засіданні, щодо того, що частково моральна шкода заявлена ним на відшкодування витрат на проїзд, бере до уваги вимоги ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, керуючись вимогами розумності і справедливості, нормами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. ст.12, 13 ЦПК України і приходить до висновку визначити розмір моральної шкоди в сумі 2000 гривень.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два ) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 19584 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 73 копійок та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, а всього 21584 (двадцять одну тисячу п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 73 копійок.
В задоволення решти вимог відмовити.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_1