Справа № 352/141/20
Провадження № 1-кп/352/143/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000352 від 30.08.2019 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, утриманця перестарілого батька 1949 р. народження, з середньою технічною овітою, працюючого електрозварником рухомого складу 5-го розряду виробничого структурного підрозділу «Мотовагонне депо Коломия» регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», депутатом будь-якої ради не обирався, військовозобов`язаного, раніше не судимого, якому пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

29.08.2019 року приблизно о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н-09 зі сполученням «Мукачево-Львів», що проходить між населеними пунктами с. Тязів та с. Ямниця Тисмницького району Івано-Франківської області у напрямку м. Івано-Франківськ. В салоні автомобіля ОСОБА_4 перевозив пасажира сина ОСОБА_8 .

В цей час, перед автомобілем марки «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_4 , по правому узбіччі на вказаній ділянці дороги в напрямку м. Івано-Франківськ рухався велосипедист ОСОБА_7 на велосипеді марки «Вінора».

Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, пряма в плані горизонтального повздовжнього та поперечного профілю, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, асфальтована, без вибоїн, зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою дорожньою розміткою 1.5 Правил дорожнього руху України, а край проїзної частини дороги позначений дорожньою розміткою 1.2 Правил дорожнього руху України.

Однак, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» реєстраційни номер НОМЕР_2 , зневажав безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, виїхав на праве узбіччя дороги, де передньою правою частиною керованого ним автомобіля вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , що рухався в попутному напрямку.

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.2., згідно якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.1. відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.3., на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 13.1., згідно якого водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

п. 31.4 згідно якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

п. 31.4.1 гальмові системи:

а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з раною в ділянці голови, субдуральною гематомою справа, субарахноїдальним крововиливом, забоєм головного мозку середнього ступеню тяжкості, переломом зовнішньої пластинки лобної кістки справа, яка призвела до розвитку коми І ст., що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 394 від 27.12.2019 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу черех різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; закритої тупої травми грудного відділу хребта з компресійним переломом Th 5, тип Франкель Е, відкритого перелому правого надколінника з раною в цій ділянці, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 394 від 27.12.2019 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим, дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок ДТП та постійних переживань значно погіршився стан його здоров`я. Заподіяні потерпілому злочином матеріальні та моральні збитки відшкодував в повному обсязі у добровільному порядку. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку представника потерпілого щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, по місцю праці характеризується позитивно, являється перестарілого батька 1949 р. народження, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286 ч. 2 КК України, а саме у виді виправних робіт, із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 02.09.2019 р. про накладення арешту на майно слід скасувати в повному обсязі.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на два роки, з відрахуванням 20 % із суми заробітку в доход держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (код ЄДРПОУ 37952250, розрахунковий рахунок -9002 за кодом класифікації доходу 24060300, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 899998) 1413,09 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/26-590 ІТ/19 від 23.10.2019 р. та 2512,16 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109/26-589 ІТ/19 від 31.10.2019 р., а всього 3925,25 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових експертиз.
Ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду від 02.09.2019 р. про накладення арешту на майно : автомобіль марки «Фольксваген Пасат» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , власником якого являється ОСОБА_4 та велосипед марки «Winora», власником якого являється ОСОБА_7 - скасувати в повному обсязі.

Речові докази: автомобіль марки«Фольксваген Пасат» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 повернути власнику чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами. Велосипед марки «Winora», що поміщений на арешт майданчик Тисменицького ВП ГУНП та паспорт громадянина України, обліково послужна картка видана Рожнятівським РВК, банківські картки, дві дорожні сумки, спальник, дощовик, пару кросівок, кепку, шкарпетки, сорочку, светер, які поміщені в камеру зберігання речових доказів Тисменицького ВП ГУНП повернути за приналежністю ОСОБА_7 .

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не завялявся.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та представнику потерпілого негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1