Справа № 567/1509/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000407 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копани Дубенського району Рівненської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

встановив:

30 листопада 2019 року приблизно о 16 годині ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок лісового господарства України, перебуваючи в лісовому масиві обходу 5 кварталу 17 виділу 22 Хорівського лісництва ДП „Острозький лісгосп, що на околиці с.Хорів Острозького району Рівненської області, таємно, шляхом вільного доступу, викрав лісопродукцію, що являє собою одне дерево вітровального дуба, вартістю 777 гривень 40 коп., яка належить ДП «Острозьке лісове господарство».

13.12.2019 між представником потерпілого ДП «Острозьке лісове господарство» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Вказав, що здатен реально виконати визначене в угоді покарання. Зазначив, що трактор з причепом та бензопила належить йому особисто.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала угоду про примирення із обвинуваченим, просила її затвердити та пояснила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Вказала, що викрадені двадцять колодок вітровального дуба повернуто ДП «Острозьке лісове господарство».
Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.1 ст.185 КК України та загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , що при відсутності обтяжуючих покарання обставин дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення йому визначеного сторонами угоди виду покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з"ясовано, що обвинувачений та представник потерпілого повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям. Відтак, двадцять колодок вітровального дуба, вилучені в ході огляду господарства на території місця проживання ОСОБА_5 , які передані на зберігання ДП «Острозьке лісове господарство» слід вважати повернутими ДП «Острозьке лісове господарство».
Одночасно, суд вважає за необхідне застосувати у кримінальному провадженні спеціальну конфіскацію.

Відповідно до ч.1 ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Враховуючи характер та обставини вчинення даного злочину, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, санкція якої є альтернативною та передбачає, в тому числі, призначення покарання у виді позбавлення волі, та використав як засоби та знаряддя вчинення даного злочину бензопилу марки «Гранит» для спилювання дерева та трактор з причепом для його перевезення, а тому вони підлягають спеціальній конфіскації.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

з а с у д и в:

затвердити угоду від 13.12.2019 року про примирення, укладену між представником потерпілого ДП «Острозьке лісове господарство» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази: двадцять колодок вітровального дуба, вилучені в ході огляду господарства на території місця проживання ОСОБА_5 , які передані на зберігання ДП «Острозьке лісове господарство» - вважати повернутими ДП «Острозьке лісове господарство».
Конфіскувати у власність держави трактор червоного кольору з причепом, бензопилу «Гранит», що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1