ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/3897/19
Номер провадження 11-cc/819/643/19 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Підозрюваного: ОСОБА_7

Захисника: адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0001263 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст.слідчого СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 25 січня 2020 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2019 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні.

Вказує, що підозрюваний не намагатиметься переховуватися, сприятиме слідству, оскільки вину в інкримінованому злочині визнає повністю.

Свідки у кримінальному провадженні вже надали покази, а тому ризик незаконного впливу підозрюваного на вказаних осіб відсутній.

Відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 продовжуватиме злочинну діяльність.

Слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не взяв до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має двох неповнолітніх дітей, доглядає хвору матір, а також те, що підозрюваний раніше не судимий.

Вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, підозрюваного, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Зі змісту ч.1 ст.183 КПК України слідує, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як убачається з матеріалів провадження, задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, характеризується негативно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, постійного місця роботи не має, раніше не судимий, що вказує на наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний перебуваючи на волі, матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідка, який є його родичом та проживає з ним в одному населеному пункті, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. При цьому твердження апеляційної скарги захисника про відсутність обставин, які виправдовують необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Як вбачається із матеріалів провадження, 26 листопада 2019 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України (а.п.25-26).

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування перевірив вагомість наявних доказів, які вказують на наявність підстав підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами справи, а саме даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 24 листопада 2019 року (а.п.9-13), протоколі огляду трупа від 25 листопада 2019 року (а.п.14-16), медичній довідці №529 від 25 листопада 2019 року (а.п.18), протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 26 листопада 2019 року (а.п.19-20), протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 26 листопада 2019 року (а.п.21-23), іншими матеріалами провадження.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

Колегія суддів відповідно до ст.178 КПК України також враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який за місцем проживання характеризується негативно, як особа схильна до зловживання спиртними напоями, влаштовував сімейні сварки, порушував громадський порядок, часто був помічений в компаніях сумнівних осіб (а.п.35), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, постійне джерело доходів відсутнє, раніше не судимий.

Також, колегія суддів враховує обставини вчинення, характер дій та спосіб вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що інкримінований підозрюваному злочин являється тяжким, проти здоров`я та життя особи.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 може впливати на свідка ОСОБА_9 , який є його родичом та проживає з ним в одному населеному пункті, може ухилятися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти здоров`я та життя особи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідка, що виправдовує необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а доводи апеляційної скарги захисника, які це заперечують, являються безґрунтовними.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Посилання апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має двох неповнолітніх дітей, доглядає хвору матір, стан здоров`я, то суд апеляційної інстанції хоч і приймає їх до уваги, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, як на тому наполягає апелянт.

Твердження апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є необґрунтованим та зводяться до іншої оцінки апелянтом обставин, встановлених судом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим суддею дотримані як вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183 КПК України, так й права осіб, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 27 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4