В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жмеринка в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення від 29.04.2020 року у кримінальному провадженні №0000458 від 27.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Черкаської області, Христинівського району, с. Христинівка та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, без освіти, не працюючої, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
27.08.2019 близько 09:15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на привокзальній площі ст. Жмеринка, Вінницької області переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, діючи відкрито, умисно, під приводом здійснення телефонного дзвінка заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_7 марки «NOKIA 3 DS TA-1032» imei НОМЕР_1 . Після чого, тримаючи мобільний телефон у руках ОСОБА_3 діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном, не реагуючи на вигуки ОСОБА_7 повернути йому мобільний телефон, почала втікати від останнього у напрямку центру міста Жмеринка, де ОСОБА_7 втратив останню із поля зору.
Згідно із висновком судово товарознавчої експертизи №6033/19-21 від 18.09.2019 ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону торгової марки «NOKIA» серії «3» моделі «DSTA-1032» в корпусі чорного кольору, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 27.08.2019 складала 1654 гривень.
Так, на підставі положень ст.468 КПК України, 29 квітня 2020 року між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення, у рамках даного кримінального провадження, та прокурором на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, направлено до суду обвинувальний акт.
З вказаної угоди від 29 квітня 2020 року вбачається, що її сторони обвинувачена ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000458 дійшли згоди щодо формулювання підозри та її правової кваліфікації, яка ніким не оспорюється. ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні; сторони угоди зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, зокрема, пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 щире каяття, обтяжуючі покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Сторони угоди узгодили призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч.1 ст.186 КК України у виді 150 ста п`ятдесяти годин громадських робіт.
У угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
Ухвалою суду від 23 квітня 2020 року, згідно ч. 1 ст.314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України та безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
ОСОБА_3 за участю її захисника ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні, розуміючи надані їй законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, який буде до неї застосований у разі затвердження угоди судом, наслідки затвердження угоди та права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, просила суд затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначила, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання останньої, визначені ст.476 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_6 пояснила, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наполягала на затвердженні угоди про примирення.
Потерпілий ОСОБА_7 , який є стороною угоди про примирення, розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, запевнив суд, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні зауважив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, тож просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.
На виконання вимог ст.474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що підозрювана усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши думку сторін угоди та висновок прокурора ОСОБА_4 позицію і думку захисника ОСОБА_6 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…
Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".
Статтею 468 КПК України регламентовано, що в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, класифікуються як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 29 квітня 2020 року, укладеної між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 , відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження № 0000458, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченої під час досудового розслідування.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і ОСОБА_3 і потерпілий ОСОБА_7 розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинила відкрите викрадення чужого майну (грабіж), про що укладена угода між нею та потерпіли відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст. ст.50, 65 - 67 КК України.
Підстав регламентованих п.п. 1-6 ч.7 ст.474 КПК України для відмови у затвердженні угоди прокурором не було доведено та судом не виявлено.
Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 угода про примирення підлягає затвердженню в підготовчому судовому засіданні на підставі п.1 ч.3 ст.314 та ч.1 ст.475 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідність у арешті майна по справі відпала.
Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи в сумі 314 гривень 00 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст. 373-376, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 29 квітня 2020 року про примирення між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 , що укладена у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.09.2019 року за №0000458.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити їй покарання у виді ста п`ятдесяти годин громадських робіт.
Речовий доказ, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме мобільним телефоном ОСОБА_7 марки «NOKIA 3 DS TA-1032» imei НОМЕР_1 , повернути у користування та розпорядження потерпілого, попередньо знявши з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.09.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення Вінницьким відділення КНДІСЕ Міністерства юстиції України товарознавчої експертизи в сумі 314 (триста чотирнадцять) гривень 00 копійок.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, визначених ст.394 КПК України, а саме: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу; 3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Жмеринського
міськрайооного суду ОСОБА_1