У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2020 Справа №607/10295/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу про скасування повідомлення про підозру, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить скасувати повідомлення про підозру від 10.04.2020 року, стосовно ОСОБА_7 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст. 189 КК України, зокрема у погрозі вбивством та у вимаганні, а саме вимозі передачі потерпілим та обмеженням його законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000504 від 16.02.2019 року.
В обґрунтування скарги зазначив, що 10.04.2020 року слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 проведено вручення повідомлення нової підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000504, яке він вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню виходячи з тих обставин, що йому та його підзахисному 16.12.2019року вручено повідомлення про завершення досудового розслідування, в подальшому 06.02.2020року було вручено копію постанови прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про відновлення досудового слідства у кримінальному провадженні №0000504, в той час як постанова про зупинення провадження відсутня, таким чином нова підозра вручена поза межами строку досудового розслідування, так як такий закінчився 25.02.2020року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Прокурори в судовому засіданні заперечили щодо задоволення скарги, вказавши, що повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 від 10.04.2020року відповідає вимогам КПК України, підозра оголошена у встановленому законом порядку, та урахуванням того, що 12.02.2020року слідчим суддею було продовжено строк досудового розслідування до 5-ти місяців, та того що строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження не включається у строки досудового розслідування, повідомлення про нову підозру винесено в межах строків досудового розслідування.
Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вищевказаних процесуальних норм.

Відповідно до положень ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

24 вересня 2019 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.
25 вересня 2019 року, ОСОБА_7 вручено під підпис повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

16 грудня 2019 року ОСОБА_7 останньому вручено повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 189 КК України.

Орган досудового розслідування вказав, що досудовим розслідуванням встановлено, що 02 квітня 2015 року близько 18 години охоронець розважального комплексу готелю «Алігатор» ОСОБА_10 , під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи біля входу вище вказаного готелю за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 29а, побачив ОСОБА_7 , який виходив з приміщення готелю, тримаючи в лівій руці дорожню сумку, з якої було видно майно розважального комплексу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а в правій руці металеву викрутку. В цей час, ОСОБА_10 сказав ОСОБА_11 зупинитись та заборонив виносити майно, яке належить розважальному комплексу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак ОСОБА_7 , в свою чергу, почав ображати ОСОБА_10 нецензурними словами із погрозами нанесення тілесних ушкоджень та погрозою вбивством.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в погрозі вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_12 є законним користувачем земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та виступає замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою, будівництво якого на даний час не завершено.

В квітні 2019 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) в ОСОБА_7 , який є сином директора TOB «Алігатор II» ОСОБА_11 та якому було відомо про існування права власності на будівлі, на які раніше було накладено арешт, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які станом на 2019 рік вже не існували, виник злочинний умисел направлений на вимагання від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 100000 доларів США, в якості компенсації за наявні колись на вказаній ділянці об`єкти нерухомості належні TOB «Алігатор II».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , протягом квітня-вересня 2019 року особисто та через інших на даний час не встановлених осіб погрожував ОСОБА_12 фізичною розправою та поширенням неправдивої інформації про незаконність будівництва багатоквартирного житлового будинку, замовником якого виступав ОСОБА_12 .

Надалі, в вересні 2019 року, ОСОБА_7 продовжуючи вчиняти умисні дії спрямовані на вимагання майна від ОСОБА_12 , пред`явив останньому вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 25 000 доларів США, а також права власності на приміщення загальною площею 237 кв.м., які розташовані в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , замовником будівництва якого є ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 25 000 доларів США та майнових прав на приміщення площею 237 кв. м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , під час зустрічі із ОСОБА_12 , 24 вересня 2019 близько 10 год. 40 хв., перебуваючи на другому поверсі приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 вересня 2019 року становить 608000 гривень та надав для підпису ОСОБА_12 заздалегідь підготовлені цивільно-правові угоди, щодо переходу права власності на приміщення загальною площею 237 кв.м. від ОСОБА_12 в свою користь, однак договори не були підписані, оскільки ОСОБА_7 , було затримано правоохоронними органами.

Таким чином, за твердженням органу досудового розслідування, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим та обмеженням його законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, тобто в злочині, передбаченому ч.4 ст.189 КК України.

18 листопада 2019 року керівником Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_13 була винесена постанова про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 24 грудня 2019 року.

16 грудня 2019 року, враховуючи зібрані під час досудового розслідування докази, які достатні для складання обвинувального акта відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчинені вказаних кримінальних правопорушеннях відповідно до доручення прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , на підставі ст. 290 КПК України слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 повідомлено підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам про завершення досудового розслідування вказаного кримінального провадження та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Згідно ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 12 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Частиною четвертою ст.294 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

У випадках, передбачених статтею 294 КПК України, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого - ч.1 ст.295-1 КПК України.

У відповідності до п.1 ч.5 ст.219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Період досудового розслідування у Кримінальному процесуальному кодексі України визначений двома моментами початком і кінцем. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання. У §1 гл. 24 КПК України розкриваються відповідні форми закінчення досудового розслідування. Системний аналіз норм КПК України надає можливість визначити наслідки закінчення досудового розслідування: унеможливлюється подальше проведення слідчих (розшукових) дій (в тому числі негласних) та збирання доказів; припиняються повноваження щодо постановлення процесуальних рішень і вчинення процесуальних дій суб`єктами досудового розслідування; закінчується функція судового контролю за дотриманням прав та інтересів осіб під час досудового розслідування.
Окрім того, закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування.

Поняття «завершення досудового розслідування» має нормативну і практичну об`єктивізацію, насамперед, через ст. 290 КПК України. Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Як вбачається з цієї норми, момент завершення досудового розслідування залежить від рішення прокурора, коли на його думку, наявні достатні докази для складання обвинувального акта або клопотання про застосування примусових заходів.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 16.12.2019року повідомлено підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування вказаного кримінального провадження та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, для чого слід було з`явитися до слідчого за адресою м.Тернопіль, вул.Валова,11, поверх №8, кабінет №803.
Згідно ч.4 ст.290 КПК України, надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ, відповідно до ч.10 ст.290 КПК України.
Будь-якого доказу на підтвердження того, що скаржнику не було надано доступу до матеріалів досудового розслідування, так і можливості знайомитися з матеріалами не надано.
06 лютого 2020 року, проаналізувавши докази, які були зібрані під час досудового розслідування, а також враховуючи те, що завданнями кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 виніс постанову про відновлення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, у зв`язку з необхідністю проведення додаткових слідчих дій, в тому числі за клопотаннями ОСОБА_7 та його захисника, що надійшли під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Винесення такої постанови обґрунтовано тим, досудове слідство перебувало на стадії завершення, а отже і проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій не було можливе без відновлення досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12.02.2020року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000504 від 16.02.2019 року до п`яти місяців.

В подальшому 10.04.2020року року слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , повідомлено ОСОБА_7 про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000504 від 16.02.2019року та повідомлено адвоката ОСОБА_3 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , достатньо викривається в погрозі вбивством за наступних обставин.

Так, 02 квітня 2015 року близько 18 години у ОСОБА_7 , який перебував в приміщенні розважального- комплексу готелю «Алігатор», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 29а, виник словесний конфлікт із охоронцем даного закладу ОСОБА_10 , під час якого погрожував останньому вбивством.

Встановлено, що 02 квітня 2015 року близько 18 години охоронець розважального комплексу готелю «Алігатор» ОСОБА_10 , під час виконання своїх службових обов`язків, перебуваючи біля входу вище вказаного готелю за адресою: м. Тернопіль, вул. Гайова, 29а, побачив ОСОБА_7 , який виходив з приміщення готелю тримаючи в лівій руці дорожню сумку з якої було видно майно розважального комплексу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а в правій руці металеву викрутку. В цей час, ОСОБА_10 сказав ОСОБА_11 зупинитись та заборонив виносити майно, яке належить розважальному комплексу готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », однак ОСОБА_7 в свою чергу почав ображати ОСОБА_10 нецензурними словами із погрозами нанесення тілесних ушкоджень та погрозою вбивством.

Наведені погрози ОСОБА_10 сприйняв як такі, що реально загрожують його життю і здоров`ю, оскільки він знав ОСОБА_7 як особу, яка дійсно може у ОСОБА_10 викликало й те, що він був переконаний, що погрози реально можуть бути приведені до виконання, оскільки бачив як саме ці погрози до нього доносив ОСОБА_7 та усвідомлював те, що останній тримає в руках металеву викрутку, якою може завдати шкоди його здоров`ю та життю, оскільки активно розмахує нею перед ним та перебуває у збудженому стані.

Надалі, ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальність приведення погрози вбивством зі сторони ОСОБА_7 до виконання, негайно викликав працівників правоохоронних органів.

Таким чином, у зв`язку із вчиненням вказаних вище умисних, протиправних дій ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в погрозі вбивством, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , достатньо викривається в вимозі передачі чужого майна та права на майно з погрозою насильства над потерпілим та обмеженням його прав та законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, за наступних обставину

Так, ОСОБА_12 є законним користувачем земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 та виступає замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою.

У вересні 2018 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_7 , якому було відомо про існування часткового права власності ТОВ «Алігатор II», директором якого є його батько, на будівлі, розташовані по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на вимагання від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 100 000 доларів СІЛА в якості компенсації за наявні колись на вказаній ділянці об`єкти нерухомості, належні частково ТОВ «Алігатор II».

Реалізуючи свій злочинний умисел, 12 вересня 2018 року ОСОБА_7 , достовірно знаючи що на частину належної ТОВ «Алігатор II» будівлі ще у 2012 році накладено арешт, внаслідок ЧОГО вказане товариство втратило право розпоряджатись вказаними будівлями, перебуваючи в приміщення ресторану «День і Ніч», що по АДРЕСА_2 , погрожуючи застосуванням насильства ОСОБА_12 та членам його сім`ї, яке виразилось у погрозливій словесній формі, а саме в погрозі спричинити тілесні ушкодження, змусив написати боргову розписку на суму 100 000 доларів США, в якій останній зобов`язувався повернути ОСОБА_7 дані грошові кошти.

Того ж дня, ОСОБА_15 , побоюючись за своє життя та здоров`я та здоров я своєї сім ї, написав власноручно боргову розписку та передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 12 вересня 2018 року становило 280 900 гривень, про що останній зробив відповідний запис у даній розписці, а решту коштів обіцяв передати до кінця листопада 2018 року.

В період з 29 вересня 2018 року по 27 листопада 2018 року, ОСОБА_12 передав ОСОБА_7 15 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 27 листопада 2018 року становило 425 025 гривень, про що зробив відповідні записи у розписці, та своїм підписом ОСОБА_7 підтвердив їх отримання. В період з 21 січня 2019 року по 19 березня 2019 року ОСОБА_12 відповідно до розписки передав ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 13 542 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 19 березня 2019 року становило 367 394 гривень.

Продовжуючи свій злочинний намір, 21 березня 2019 року ОСОБА_7 , вимагаючи повернення грошових коштів від ОСОБА_12 , зобов`язав його вчинити дії, а саме передати ОСОБА_16 безоплатно квартиру площею 65.8 квадратних метри на загальну суму 39 480 доларів США в рахунок вартості автомобіля Lexus LX 570, 2008 року випуску, який ОСОБА_17 , за домовленістю з ОСОБА_7 , передав цивільній дружині ОСОБА_7 - ОСОБА_18 . Як наслідок, ОСОБА_12 у борговій розписці 31 березня 2019 року здійснено запис щодо передачі ним грошових коштів в сумі 39 480 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21 березня 2019 року становить 1 072 276 гривень в користь ОСОБА_7 .

Надалі, у вересні 2019 року, ОСОБА_7 продовжуючи вчиняти умисні дії спрямовані на вимагання майна від ОСОБА_12 , пред`явив останньому вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів в сумі 25 000 доларів США, а також права власності на приміщення загальною площею 237 кв.м., які розташовані в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , замовником будівництва якого є ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання від ОСОБА_12 грошових коштів в сумі 25 000 доларів США та майнових прав на приміщення площею 237 кв. м., ОСОБА_7 23 вересня 2019 року прибув на будівельний майданчик, що за адресою АДРЕСА_1 та з метою вимоги передачі майна ОСОБА_12 , перешкодив здійснення будівельних робіт по будівництву багатоквартирного будинку замовником якого виступав ОСОБА_12 , чим обмежив права та законні інтереси останнього. В подальшому, ОСОБА_7 під час зустрічі із ОСОБА_12 , 24 вересня 2019 близько 10 год. 40 хв., перебуваючи на другому поверсі приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , одержав від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 24 вересня 2019 року становить 608000 гривень та надав для підпису ОСОБА_12 заздалегідь підготовлені цивільно-правові угоди, щодо переходу права власності на приміщення загальною площею 202 кв.м. від ОСОБА_12 в свою користь, однак договори не були підписані, оскільки ОСОБА_7 було затримано правоохоронними органами.

В загальному ОСОБА_7 шляхом вимагання отримав від ОСОБА_12 майнові права на квартиру на суму 1072 276 гривень та грошові кошти на загальну суму 1073319 гривень.

Таким чином, у зв`язку із вчиненням вказаних вище умисних, протиправних дій ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вимозі передачі потерпілим та обмеженням його законних інтересів, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, тобто в злочині, передбаченому ч.4 ст.189 КК України ( в редакції Закону від 05.04.2001 №2341-ІІІ).

Згідно ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 вересня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтованість підозри, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57).

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Також, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Так, оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження №0000504 від 16.02.2019року та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Єврепейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обгрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обгрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

(!)З урахуванням викладеного, відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства, підставами для скасування повідомлення про підозру можуть бути процесуальні порушення допущені під час її складання (формулювання) та вручення.

Слідчий суддя позбавлений повноважень вдаватися до оцінки правильності кваліфікації дій підозрюваної особи або формулювання фабули підозри.

За своїм змістом повідомлена 10.04.20209 року ОСОБА_7 підозра відповідає вимогам ст.277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст.278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.4 ст.189 КК України. Зазначені обставини підтверджуються наданими суду матеріалами кримінального провадження. Крім того, обставини, на які посилається у скарзі захисник відносяться до оцінки доказів, питання щодо допустимості яких вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення або під час судового розгляду.

Зіставляючи перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, який може бути оскаржений під час досудового розслідування в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України з вимогами даної скарги, суд приходить до висновку, що такі вимоги не є предметом оскарження до слідчого судді на досудовому розслідуванні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Кодексу досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Тому, належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

За таких обставин, повідомлення про нову підозру ОСОБА_7 від 10.04.2020року винесене в межах строку досудового розслідування, воно відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, а тому у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру від 10.04.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129, ч.4 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000504 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1