Провадження № 1-кп/243/161/2020
Справа № 243/9727/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області(Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001705 від 15 серпня 2018 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калач, Алапаївського району Свердловської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки вважає, що з урахуванням наявності обґрунтованої підозри відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, ризики, які були наявні та встановлені судом на час обрання запобіжного заходу, на сьогодні не зменшилися. Крім того зазначив, що на даний час з`явився новий ризик, який виправдовує тримання ОСОБА_3 під вартою, а саме ризик здійснення впливу обвинуваченого на свідка кримінального провадження, який ще судом не допитаний.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважає, що прокурор декілька разів поспіль надає ідентичне клопотання, змінюючи лише дату його подання. Вважає, що ризики не доведені, просить застосувати до нього домашній арешт.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи свого підзахисного.
Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених в судовому засіданні обставин, відповідних ним доказів та норм чинного законодавства.
Відповідно до штампу у супровідному листі, справа надійшла до суду 04 жовтня 2018 року.
Підготовче судове засідання у справі відкладалося двічі у зв`язку з тим, що обвинувачені до суду не з`являлися та повістки не отримували.
При цьому, ОСОБА_3 тричі не з`являвся до суду, незважаючи на застосування щодо обвинувачених приводу (ухвала суду від 17 жовтня 2018 року, а.с. 22-23).
Коли обвинувачених було доставлено до суду, то судом вони були попереджені про обов`язковість виконання вимог щодо явки у судові засідання та повідомлення про причини неявки.
Після чого, обвинувачені на виконання вимог суду з`являлися у судові засідання та справу було призначено до судового розгляду на 22 листопада 2018 року.
В матеріалах справи міститься розписка про отримання судової повістки, за якою ОСОБА_3 належним чином повідомлений про те, що судове засідання відбудеться 22 листопада 2018 року, однак обвинувачений у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Після чого, жодного разу обвинувачений ОСОБА_3 в судове засідання не з`являвся.
Судом було вжито заходів щодо приводу обвинуваченого (ухвала суду про привід від 16 січня 2019 року), однак привід здійснити не представилося можливим, у зв`язку з тим, що обвинувачений був відсутній за місцем проживання, за зареєстрованим місцем проживання, а також за останнім відомим місцем тимчасового заробітку.
У зв`язку з цим судом було оголошено розшук обвинувачених (ухвала суду від 12 лютого 2019 року).
04 березня 2019 року судове провадження в частині розгляду справи про притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 відновлено у зв`язку із надходженням до суду матеріалів за якими встановлено його місцезнаходження, та він доставлений до суду.
Ухвалою суду від 04 березня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на строк шістдесят діб, по 02 травня 2019 року включно.
Ухвалами суду строк тримання під вартою неодноразово продовжувався.
Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою був продовжений на строк 60 (шістдесят діб), - по 13 квітня 2020 року.
Відповідно до ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про продовження існування заявлених передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, чи наявність нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 неодружений, неповнолітніх дітей, літніх батьків, чи інших непрацездатних осіб, на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, та офіційного або постійного джерела доходу не має, тобто у нього відсутні соціально міцні зв`язки, проживає не за місцем реєстрації, залишив останнє відоме місце проживання, про що суд не повідомив, при цьому достеменно знаючи, що будь-який інший зв`язок з ним відсутній, оскільки він не користується телефоном, раніше неодноразово судимий, в судові засідання неодноразово не з`являвся, судові повістки не отримував, привід щодо нього не був виконаний у зв`язку з тим, що він був відсутній за місцем проживання, за місцем реєстрації, а також за відомим місцем тимчасових заробітків. При цьому обвинувачений неодноразово попереджався про обов`язок з`являтися в судові засідання, однак в результаті невиконанням ним зазначеного обов`язку, був оголошений у розшук.
Суд вважає, що представлені відомості про особу обвинуваченого в їх сукупності, враховуючи, що в період судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_3 не дотримався вимог закону та переховувався від суду, у зв`язку із чим був оголошений у розшук, є достатніми для того, щоб прийти до висновку про те, що відсутність стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, його спосіб життя та попередня недобросовісна поведінка, є тими факторами, що з врахуванням тяжкості інкримінованого йому діяння, свідчать про те, що ризик ухилення його від суду, а також ризик продовження вчинення ним нових кримінальних правопорушень продовжує існувати з високим ступенем ймовірності.
Суд звертає увагу на те, що наведені ризики виявилися під час розгляду справи у суді, і на сьогодні пройшло більше двох місяців з часу обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Разом з тим, суд наголошує на тому, що підготовче судове засідання двічі відкладалося внаслідок неявки ОСОБА_3 , а судовий розгляд справи розпочався лише після того, як обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.
При цьому суд зважає на те, що в судовому засіданні не допитаний свідок, отже за таких обставин, внаслідок неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого допит свідка може бути затягнутий ще на більший строк.
При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони захисту в тій їх частині, що є наявною можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання сина обвинуваченого, оскільки будь - яких даних щодо того, що така можливість на сьогодні існує у суду немає.
Отже з врахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що ризики втечі та ухилення від виконання процесуальних рішень на сьогодні не зменшилися.
Щодо ризику впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого кримінального провадження, який сторона обвинувачення заявила, як такий, що виявився на теперішній час, то суд приходить до висновку про відсутність такого ризику, оскільки в судовому засіданні прокурором не доведено, що протягом перебування справи у суді, обвинуваченим вчинялися дії, які свідчать про наявність такого ризику.
Суд враховує, що даний запобіжний захід є винятковим, однак, на думку суду, без продовження застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, на сьогодні продовжує існувати достатньо високий ступінь ймовірності ризиків ухилення обвинуваченого від явки до суду, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і, відповідно, неможливості досягнення мети щодо виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Суд вважає, що в даному випадку потреби судового розгляду виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи ОСОБА_3 про який йдеться в клопотанні прокурора.
З огляду на викладене, з метою проведення повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, забезпечення встановлення істини в справі а також забезпечення виконання процесуальних рішень, з метою запобігання доведеним ризикам визначеним ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що існують всі підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки, на думку суду, в даному конкретному випадку утримання його під вартою вимагають інтереси суспільства, а тому, з метою запобігання вищезазначеним ризикам, є доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Більш м`який захід забезпечення кримінального провадження, на думку суду, не зможе запобігти доведеним ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки на сьогодні відсутні відомості про те, що на сьогодні є реальна можливість виконання обов`язків обвинуваченим за більш м`яким запобіжним заходом.
Відповідно до ч. 4. ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
З огляду на викладене, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, а також те, що обвинувачення ОСОБА_3 пред`явлено щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 183, 193, 196, 199 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001705 від 15 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на строк 60 (шістдесят діб), починаючи з 09 квітня 2020 року по 07 червня 2020 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений о 13 год. 30 хв. 10 квітня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1