Справа № 991/2965/19
Провадження № 1-кс/991/3573/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника УВК Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № 3636/20 від 20.12.2019,
ВСТАНОВИВ:
24.12.2019 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника УВК Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № 3636/20 від 20.12.2019.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 27.12.2019 скаргу було призначену до розгляду.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 20.12.2019 ним було подано на ім`я керівника УВК НАБУ ОСОБА_4 заяву вих. № 3636/20 про вчинені кримінальні правопорушення керівником ГПД НАБУ ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України. У цій заяві, на думку заявника, містились всі необхідні дані для внесення відомостей до ЄРДР впродовж 24 годин керівником УВК НАБУ, однак у порушення вимог чинного законодавства станом на 24.12.2019 його у жодний спосіб так і не було повідомлено про внесення до ЄРДР відомостей із його заяви.
З огляду на чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, заявник звертається з проханням зобов`язати керівника УВК НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості його заяви за вих. № 3636/20 від 20.12.2019.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у скарзі, та просив суд задовольнити її.
Старший детектив відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_6 надіслав до суду листа щодо розгляду по суті скарги і просив суд відмовити у задоволенні скарги. На розгляд скарги по суті детектив не з`явився.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності представника НАБУ.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що у заяві вих. № 3636/20 від 20.12.2019 ОСОБА_3 повідомив, що 23.09.2019 він подав на ім`я керівника ГПД НАБУ ОСОБА_5 заяву за вих. № 3376/23 про вчинення прокурором ОСОБА_7 кримінального правопорушення. Станом на 25.09.2019 заявника не було повідомлено про внесення відомостей з його заяви до ЄРДР. 25.09.2019 ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, у результаті розгляду якої 01.10.2019 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду (справа № 910/383/19) було зобов`язано керівника ГПД НАБУ внести відомості за заявою № 3376/23 до ЄРДР, однак вимоги цієї ухвали виконані не були. Заявник стверджує, що ОСОБА_5 протизаконно перекидає подані ним заяви про вчинені кримінальні правопорушення без внесення відомостей до ЄРДР, а згодом на вимогу ухвал слідчих суддів вносить відомості до ЄРДР неповно та виключно з ухвал суду. У таких діях ОСОБА_5 заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 382, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.
У листі старший детектив відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю НАБУ ОСОБА_6 зазначив, що 21.12.2019 надійшла заява ОСОБА_3 про вчинення керівником ГПД НАБУ ОСОБА_5 ряду кримінальних правопорушень. За результатами розгляду заяви ним 24.12.2019 було надано відповідь за вих. № 131-188/46050 з роз`ясненням порядку оскарження цього рішення. Так, ОСОБА_3 було повідомлено про те, що вказана у заяві ухвала належним чином розглянута і виконана, а прийняття слідчим (детективом) рішень щодо внесення відомостей до ЄРДР на виконання ухвали щодо визначення попередньої правової кваліфікації здійснювались в межах компетенції, визначеної ст. ст. 40, 214 КПК України.
Детективом ОСОБА_6 було надано копію листа № 0412-256/40142 від 18.11.2019, який надсилався слідчому судді Вищого антикорупційного суду на виконання вимог ухвали від 01.10.2019 у справі № 910/383/19 (провадження № 1-кс/910/619/19) за скаргою ОСОБА_3 . У цьому листі зазначено, що за заявою ОСОБА_3 № 3376/23 було відкрито кримінальні провадження № 0000885 за ч. 3 ст. 191 КК України, № 0000886 за ч. 2 ст. 364 КК України, № 0000887 за ч. 2 ст. 368 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У разі встановлення підрозділом внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України злочинів, передбачених статтями 354, 364-370 Кримінального кодексу України, які були вчинені службовою особою Національного антикорупційного бюро України (крім Директора Національного антикорупційного бюро України, його першого заступника та заступника), такі злочини розслідуються детективами зазначеного підрозділу.
Доводи заявника про те, що керівник ГПД НАБУ ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, адже не виконав вимоги ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.10.2019, були спростовані дослідженими доказами. Уповноваженою особою НАБУ було внесено відомості, які відповідають правовій кваліфікації, що вказав у своїй ухвалі слідчий суддя. Як наслідок було відкрито кримінальні провадження № 0000885 за ч. 3 ст. 191 КК України, № 0000886 за ч. 2 ст. 364 КК України, № 0000887 за ч. 2 ст. 368 КК України.
За таких обставин ОСОБА_3 не було надано відомостей, які б свідчили про об`єктивно існуючі факти вчинення кримінальних правопорушень керівником ГПД НАБУ. Відповідно у слідчого судді відсутні підстави для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність керівника УВК Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою № 3636/20 від 20.12.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1