Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

16 червня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000413 від 11 грудня 2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого на вирок Острозького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2020 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріч Острозького району Рівненської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, в силу ст.89 КК України несудимого, ?
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
ВирокомОстрозького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту затримання - 11 грудня 2019 року, 6.00 год.
Продовжено застосування щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 06 год. 00 хв. 25 червня 2020 року включно, з подальшим його утриманням у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».
Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та 3000 (три тисячі) грн. ? моральної шкоди.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 22452 (двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 43 коп.
Скасовано накладений арешт на майно за ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області від 12 грудня 2019 року.
Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженню.
За вироком суду 11 грудня 2019, приблизно о 00 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля житлового будинку своєї бувшої дружини ОСОБА_8 , що в АДРЕСА_2 , маючи умисел на пошкодження майна потерпілої шляхом підпалу, діючи з мотивів помсти, на ґрунті особистих неприязних відносин, які склалися між ним та його бувшою дружиною, перерізав електричний кабель, який відповідає за водопостачання в будинок, та за допомогою дерев`яної палки здійснив розбиття віконного скла житлового будинку, куди в подальшому кинув заздалегідь приготовлені пляшки із легкозаймистою підпаленою речовиною (бензином та дизельним паливом), внаслідок чого виникла пожежа у житловому будинку ОСОБА_8 .
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 194 КК України та доведеності його вини, покликаються на суворість призначеного покарання за інкримінований обвинуваченому злочин у виді позбавлення волі та реального його відбуття.
Вказують, що при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , 1949 року народження (має 71 рік), вину у вчиненому визнав, сприяв його розкриттю, усвідомлює, що зробив неправильно і жалкує, що так трапилось, характеризується позитивно, судимості не має, є учасником АТО брав участь у бойових діях у складі батальйону «Айдар», отримує мінімальну пенсію і не має змоги оплатити завдані та стягнуті судовим рішенням суми збитків.
Просять вирок Острозького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 194 КК України змінити, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого і захисника потерпіла ОСОБА_8 і її представник ОСОБА_9 вказують, що наведені в апеляційних скаргах доводи не заслуговують на їх врахування, оскільки суд у вироку всебічно та об`єктивно дослідив, а також повністю врахував всі обставини вчинення ОСОБА_6 злочину та вмотивовано обґрунтував (у тому числі і врахував зазначені в апеляційних скаргах доводи апелянтів) необхідність призначення останньому мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті за інкримінований обвинуваченому злочин.
Вважають вирок суду законним, обґрунтованим і таким, що не підлягає зміні.
Потерпіла ОСОБА_8 звертає увагу апеляційного суду на те, що злочин відносно неї та її майна був вчинений у нічний час, із попереднім ретельним готуванням до його вчинення, що свідчить про те, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх дій та настання можливих наслідків, які завдяки її сину, не настали. Підібраний ОСОБА_6 пізній нічний час та створення ним умов для упередження гасіння пожежі, шляхом перерізання кабелю, зумовлювали всі умови на поширення пожежі та знищення будинку, а також можливої її загибелі та загибелі її сина.
Окрім цього просить врахувати те, що є особою похилого віку, та якби не її син, вона б самотужки не змогла впоратися із пожежею, навіть якби її виявила.
Через пережиту подію зазнала значного психологічного потрясіння.
Просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого і захисника без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, потерпілу, представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і захисника, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого і захисника не підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, в апеляційних скаргах не оскаржується.

Відповідно до положень ст. 50 КК України мета покарання ? кінцевий результат, якого прагне досягнути держава засобами кримінально-правового впливу. Зміст покарання становить кара ? позбавлення або обмеження прав і свобод особи, засудженої за вчинення злочину.
За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання ? кари, виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, неодружений, по місцю проживання характеризується посередньо, скарг та заяв щодо нього до сільської ради не надходило, пенсіонер, на «Д» обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті не перебуває, є особою похилого віку, учасник бойових дій, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, які обтяжують покарання судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо колишнього подружжя.

Судом враховано також позицію потерпілої та її представника, який під час судового розгляду в суді першої інстанції просив призначити обвинуваченому реальний термін покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, вказуючи, що злочин вчинено у нічний час, наявне готування до злочину, тяжкі наслідки, які не настали з незалежних від обвинуваченого причин, ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи, особу винного, який хоч і не є судимим, раніше притягався до кримінальної відповідальності за такий самий злочин та вчинив злочин стосовно особи похилого віку, та щодо колишнього подружжя. Аналогічну позицію потерпіла та її представник висловили в запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та захисника, а також підтримали і в суді апеляційної інстанції, просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції враховано також досудову доповідь органу пробації від 27 лютого 2020 року, відповідно до якої ризик вчинення повторного злочину обвинуваченим оцінено як високий, ризик небезпеки для суспільства середній, та те, що орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку у для суспільства, на що наголошено прокурором у судовому засіданні при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку.

З врахуванням даних обставин, суд першої інстанції призначив мінімальне безальтернативне покарання, встановлене частиною санкції статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за інкримінований обвинуваченому злочин у виді позбавлення волі, з яким погоджується і апеляційна інстанція.

На думку колегії суддів, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, зокрема, беручи до уваги ретельну підготовку обвинуваченого протягом певного тривалого періоду до реалізації підпалу, обраний обвинуваченим загальнонебезпечний спосіб пошкодження майна, зважаючи на нічний час вчинення злочину, місце в житловому будинку, в якому перебувало двоє осіб, з використанням легкозаймистих речовин, вжиття заходів (перерізання електричного кабелю, який відповідає за водопостачання в будинок) з метою унеможливлення ліквідації пожежі, вищезазначених і врахованих судом першої інстанції обставин і даних про особу винного, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням положень ст. 50 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання з реальним його відбуттям, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним в подальшому нових злочинів.

Доводи захисника щодо явно несправедливого призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок його суворості є безпідставними, оскільки спростовуються врахуванням судом першої інстанції встановлених законом критеріїв при призначенні покарання, зокрема і тих, на які покликаються обвинувачений і захисник в апеляційних скаргах, однак вони не є безумовною підставою в даному випадку для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та можливістю виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
Крім того, покликання сторони захисту на розмір шкоди, завданої злочином, як на підставу, невідповідності визначеній мірі покарання, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу, оскільки при кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення, тобто обов`язковою характеристикою є не наслідки (майнова шкода), а пріоритетним являється загальнонебезпечний спосіб знищення чи пошкодження (соціальна значущість суспільна небезпека).
За наведеного, доказів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційних скаргах не наведено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 28 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 194 КК України залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_6 , який тримається під вартою, ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3