ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3202/19 Справа № 210/5172/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цвіткове, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70, ч. 1 ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою залишено без задоволення подання начальника ДУ Криворізька виправна колонія №80 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною. ОСОБА_6 не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, строк, який залишився до відбуття, який становить майже рік, тому суд прийшов до висновку, що така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України, та звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання.
Вказує, що з 18.10.2017 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ Криворізька виправна колонія № 80. За час відбування покарання стягнень не мав, має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, бере участь у самодіяльній організації, характеризується виключно позитивно.
Вважає, що висновок суду про те, що не довів свого виправлення є необґрунтованим.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог засудженого. Вважав ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого.
Так, ОСОБА_6 засуджено 17 серпня 2017 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 17.08.2017 року.
Кінець строку 17.08.2020 року.
Під час утриманні в Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 28.10.2017 року відбування покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№80). За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що був заохочений 4 рази.
Виконує обов`язки старшого днювального відділення господарчої обслуги установи.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу.
Соціально-корисні зв`язки підтримує зв`язку з рідними шляхом листування, отримує посилки.
30.08.2018 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи, відповідно до ст. 101 КВК України позитивно, але згідно поданої заяви відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації, у зв`язку з сімейними обставинами.
21.02.2019 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи, згідно зі ст. 82 КК України позитивно, але згідно поданої заяви відмовився від заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, у зв`язку з сімейними обставинами.
Враховуючи викладене в сукупності, а також те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисних злочинів, тяжкість вчинених злочинів, період часу невідбутого призначеного покарання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого на даний час не може свідчити про підтвердження його виправдання, оскільки є пасивною.
Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, належно вмотивованою та законною.
Процесуальних порушень, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення апеляційним переглядом справи не встановлено.
Отже, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року, якою залишено без задоволення подання начальника ДУ Криворізька виправна колонія (№80) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4