УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 420 191 011 000 002 60 від 07.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 420 191 011 000 002 60 від 07.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України, про арешт майна нежитлової будівлі (літера Г) загальною площею 248,1 кв.м. по вулиці Золотоустівська, 53-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та нежитлову будівлю (літера В) загальною площею 214, 5 кв.м. по вулиці Золотоустівська, 53-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) із забороною розпоряджатися та використовувати будь-яким чином.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 191 011 000 002 60 від 07.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України, за зверненням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА).

Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до Акту обстеження ділянки №19-0606/10 від 27.08.2019, який складений Департаментом земельних ресурсів за результатами обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 , обліковий код 88:144:0007, здійснено обстеження земельної ділянки площею 0,1741 га, яка відповідно до даних міського земельного кадастру обліковується за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва». За поданням Департаменту земельних ресурсів Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі (надання) зазначеної земельної ділянки в користування (власність). Інформація щодо державної реєстрації вказаної земельної ділянки у державному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському кадастрі відсутня. Під час обстеження встановлено, що на іншій частині ведуться будівельні роботи з реконструкції нежитлової будівлі, відповідальні особи на місці відсутні, дозвільних документів на виконання будівельних робіт не надано.

Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів №05703-17544, рішення щодо передачі (надання) вказаної земельної ділянки фізичним або юридичним особам у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Проте, за результатами обстеження встановлено, що земельна ділянки огороджена парканом, на якому наявний паспорт об`єкта забудови, згідно з яким замовником є ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТЕД».

Відповідне до відомостей Департаменту ДАБК у м. Києві, встановлено, що у єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутні відомості щодо об`єкта будівництва на вулиці Золотоустівська, 53-А.

Листом Департаменту містобудування та архітектури ВО КМР (КМДА) повідомлено, що поштова адреса нерухомості по вулиці Золотоустівська, 53-А не присвоювалась.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлова будівля (літера Г) загальною площею 248,1 кв.м по вулиці Золотоустівська, 53-А належить ТОВ «ТУАЛ ЛІМІТЕД» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна №№1718, 1719 від 12.11.2018.

24.05.2018 вказану будівлю зареєстровано державним реєстратором Філії КП «Добробут» ОСОБА_4 на підставі розпорядження Шевченківської РДА №878 від 06.06.2003 про прийняття в експлуатацію гаража № НОМЕР_1 за ОСОБА_5 .

Крім того, 24.05.2018 державним реєстратором Філії ОСОБА_6 на підставі розпорядження Шевченківської РДА №877 від 06.06.2003 про прийняття в експлуатацію гаража № НОМЕР_2 здійснено реєстрацію речових прав на нежитлову будівлю (літера В) загальною площею 214,5 на вулиці Золотоустівська, 5-А за ОСОБА_7 .

В подальшому, право власності на вказану нерухомість зареєстровано за ТОВ «Кобзар Плаза» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 30.11.2018.

Також державним реєстратором Київської філії КП «Реєстрація нерухомості і бізнесу» ОСОБА_8 безпідставно змінено площу об`єкта нерухомого майна 000 з 79,5 на 248,1 кв.м. та об`єкта нерухомого майна 000 з 71,5 на 214,5 кв.м.

Враховуючи зазначене орган досудового розслідування вважає, що існують достатні підстави вважати, що нежитлова будівля (літера Г) загальною площею 248,1 кв.м на вулиці Золотоустівська, 53-А 00) та нежитлова будівля (літера В) загальною площею 214,5 кв.м. на вулиці Золотоустівська, 53-А 000) являються однією і тією ж будівлею, яка знаходиться на земельній ділянці 88:144:0007, є самовільно збудованою на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Відповідно до реєстру земельних ділянок, земельна ділянка з обліковим кодом 88:144:0007, за адресою: місто Київ, вулиця Золотоустівська, 53 у Шевченківському районі міста Києва обліковується за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва».

24 жовтня 2019 року нежитлову будівлю (літера Г) загальною площею 248, 1 кв.м на вулиці Золотоустівська, 53-А 000) та нежитлову будівлю (літера В) загальною площею 214,5 кв.м на вулиці Золотоустівська, 53-А 000), яка розташована на земельній ділянці з обліковим кодом 88:144:0007, за адресою: місто Київ, вулиця Золотоустьівська, 53 у Шевченківському районі міста Києва, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на зазначені об`єкти нерухомості.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався у відповідності до частини 2 статті 172 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, дійшла до висновку про таке.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шевченківського УП ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за № 420 191 011 000 002 60 від 07.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України, за зверненням Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА).

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна об`єкти нерухомості в даному кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Абзацом другим зазначеної статті визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Постановою слідчого від 24 жовтня 2019 року зазначене в клопотанні майно визнане речовим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Разом з тим вважаю, що постанова слідчого про визнання речових доказів від 24 жовтня 2019 року носить суто формальний характер, оскільки в самій постанові належно не обґрунтовано її значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів, долучених до клопотання, зокрема у витягу з ЄРДР вбачається, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КПК України, в обставинах вчинення якого зазначено, що невідомі особи самовільно, всупереч встановленого законом порядку, здійснюють будівництво нежилої будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: м. Київ, вулиця Золотоустівська, 53 (88:144:007), при цьому органом досудового розслідування в наданих слідчому судді на розгляд матеріалах та прокурором безпосередньо в судовому засіданні не доведено наявності трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання (ч.3 ст.132 КПК України), враховуючи відсутність належних доказів в розумінні Глави 4 КПК України, зокрема їх процесуальних джерел, якими можуть бути показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В даному конкретному випадку прокурором надано лише листи державних органів та Департаменту земельних ресурсів, отримані поза межами кримінального провадження, яке розпочато 07.10.2019, а також копії протоколів огляду місця події земельної ділянки з фотознімками, однак відповідного висновку експерта та акту з БТІ, якими б належним чином було підтверджено самовільність зайняття земельної ділянки для застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.

Крім того, постановою слідчого про визнання речового доказу не надана його оцінка в розумінні статті 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 420 191 011 000 002 60 від 07.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.197-1 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1