ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1427/20 Справа № 198/22/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000008 від 13 січня 2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року, щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Далеке Близнюківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року затверджено угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим та визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, й призначено покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 13 лютого 2020 року, у виді арешту строком на 3 місяці.
Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів у кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 13 січня 2020 року, у зв`язку із запрошенням потерпілої ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_5 з 09:00 годин перебував у будинку за місцем мешкання останньої, розташованому по АДРЕСА_2 .
Під час спілкування ОСОБА_9 поклала гаманець з грошима у сумі 400 гривень, які їй належали, на полицю шафи у кухні будинку, що побачив ОСОБА_5 .
О 10:30 годин згаданого дня ОСОБА_5 реалізуючи виникший умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, скориставшись відсутністю дієвого нагляду з боку потерпілої за своїм майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння злочином шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, діючи таємно дістав з гаманця ОСОБА_9 гроші останньої у сумі 400 гривень, а потім у зазначений вище час таємно, повторно, з корисливих мотивів їх викрав.
З майном здобутим злочинним шляхом місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши злочином шкоду потерпілій ОСОБА_9 на суму 400 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд.
Обгрунтовуючи свої вимоги обвинувачений вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону, не було роз`ясненно частину його прав, зокрема, права наполягати на його невинуватості та вимагати ухвалення виправдовувального вироку й права допитувати свідків обвинувачення. Разом з цим обвинувачений, зазначає, що судом не в повній мірі було з`ясовано чи на достатньому рівні він володіє українською мовою та чи повністю він розуміє суть сказаного в судовому засіданні, а тому, на його думку, судом було допущено порушення його права на захист, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи обвинуваченого про порушення судом першої інстанції його права на захист, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з таких підстав.
Главою 35 КПК передбачено умови, за яких може бути укладено угоду про примирення або угоду про визнання винуватості, вимоги до змісту угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, а також порядок судового провадження на підставі угоди.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 468, ч.ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За змістом ст.ст. 474, 475 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону й відмовляє в затвердженні угоди у визначених ч. 7 ст. 474 КПК України випадках. Якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду й призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 474 КПК України, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, не лише факт визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину та укладання відповідної угоди з потерпілим, а й чи цілком він розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, а також з`ясувати інші питання, які прямо передбачені вказаною нормою.
Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався цих вимог закону в повній мірі.
Як видно з матеріалів провадження, між потерпілою ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, 13 лютого 2020 року, в присутності захисника, було укладено угоду про примирення.
Із змісту угоди вбачається, що вона містить формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, вказівку про відсутність претензій у потерпілої, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання. Угоду підписано обвинуваченим, захисником та потерпілою.
Згідно з журналом та технічним записом судового засідання від 13 лютого 2020 року, суд першої інстанції перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення перевірив відповідність її змісту ст. 471 КПК України та виконав усі вимоги, передбачені частинами 5 та 7 ст. 474 КПК України, у тому числі й щодо роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, характеру обвинувачення, виду покарання, а також інших заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також, роз`яснив сторонам право на відвід, пересвідчився в отриманні ними пам`яток про їхні права та обов`язки, в тому, що ці права та обов`язки їм цілком зрозумілі, що між обвинуваченим та захисником відбулося конфіденційне спілкування, та, що ОСОБА_5 у повній мірі визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у обвинувальному акті.
Окрім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення, суд з`ясував у потерпілої і пересвідчився в тому, що вона теж цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу.
Разом з цим, суд, у відповідності із положеннями ч. 6 ст. 474 КПК України, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З огляду на викладене, судове провадження в суді першої інстанції було здійснено із дотриманням вказаних вимог закону, а вирок, яким затверджено угоду про примирення, відповідає вимогам ст. 475 КПК.
Отже, враховуючи викладене та те, що відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України обсяг оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості є обмеженим, колегія суддів вважає, що передбачені підстави оскарження вироку у цьому випадку, а саме, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому його прав відсутні, а тому вирок скасуванню, з викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не підлягає.
Щодо доводів скарги обвинуваченого проте, що судом першої інстанції не в повній мірі було з`ясовано чи на достатньому рівні він володіє українською мовою та розуміє суть судового розгляду, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з такого.
Як слідує з матеріалів провадження, судом було належним чином роз`яснено обвинуваченому його права та обов`язки, в тому числі право на перекладача, які йому було цілком зрозуміло, та під час судового розгляду був присутній захисник, з яким у нього відбулося конфіденційне спілкування, й від обвинуваченого не надходило жодного клопотання про необхідність надання йому перекладача, та не було жодних заперечень щодо незрозумілості угоди та наслідків її укладання, та необхідності перекладу. При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_5 є громадянином України, народився, проживає та навчався в України, тому колегія суддів вважає ці доводи необгрунтованими.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим вирок необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року, щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4