Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/238/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2020 року скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру від 12.12.2019 року залишено без задоволення.
З матеріалів провадження убачається, що адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,. звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на повідомлення про підозру, складеного слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі - слідчий), яке погоджено прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 (далі - прокурор) від 12.12.2019 року в кримінальному провадженні №0001359 відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ч. 4 ст. 296 КК України. В обґрунтування скарги зазначає, що 12.12.2019 року слідчий, за погодженням із прокурором, повідомив ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме у скоєнні хуліганства, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень. Вважає повідомлення про підозру формальним, необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, суперечить фактичним подіям та доказам, зібраним у кримінальному провадженні. Також вважає, що повідомлення не містить всіх суттєвих обставин, які були відомі слідству на момент повідомлення про підозру та які суттєво впливають на кваліфікацію дій підозрюваного. Зазначає, що після повідомлення ОСОБА_6 про підозру, за ініціативи сторони захисту органом досудового розслідування допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які дали показання, які повністю спростовують причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення злочину. В подальшому, за незрозумілих обставин, слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ухвалою від 07.02.2020 року продовжив строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 12.04.2020. Окрім того, посилається на те, що до оскаржуваного документа, як на підставу його обґрунтованості, доданий протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 року, в якому візуально є ознаки того, що підписи виконані однією і тією ж особою та у ньому не вказано, за якими ознаками свідок впізнав ОСОБА_6 , що протокол огляду місця події від 07.12.2019 року на момент його складання не містив фототаблиці, якої також не було під час ознайомлення стороною захисту 18.12.2019 року з матеріалами кримінального провадження, що також вказує на явні ознаки фальсифікації протоколу. Також посилається на те, що у повідомленні про підозру не наведено мотивів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, що є обов`язковим для визначення форми вини та виду умислу. Вказане підтверджує той факт, що причин, мотиву, а отже і умислу на вчинення злочину в ОСОБА_15 не було і не могло бути. На підставі наведеного, просив повідомлення про підозру скасувати.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що у повідомленні про підозру зазначено зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення підтверджується ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2019 року, якою останньому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яка залишена без змін Закарпатським апеляційним судом, а також ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .. Вказаними ухвалами підтверджено наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення. Доводи захисника про численні процесуальні порушення з боку органу досудового розслідування під час повідомлення ОСОБА_6 про підозру та фальсифікацію деяких доказів слідчий суддя визнав такими, що не спростовують обґрунтованість підозри, при цьому, вказавши на те, що оцінку доказів, зібраних на стадії досудового розслідування на предмет їх належності та допустимості слідчий суддя не проводить, що оцінка доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, проводиться судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що заявником не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001359, що повідомлення про підозру складено з дотриманням вимог закону. Тому в задоволенні скарги відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що сторона захисту визнає наявність у матеріалах провадження начебто таких «доказів», як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.12.2019 за участю свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Однак, як 19.12.2019 під час обрання підозрюваному запобіжного заходу, так і під час розгляду апеляційної скарги на вказану ухвалу, а також під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу судом розглядалось та оцінювалось питання виключно наявності так званої «обґрунтованої» підозри. Стверджує, що судом тільки перевірялось, чи є в матеріалах справи докази, які вказують на обґрунтованість підозри, тобто суд встановив наявність протоколів пред`явлення особи до впізнання і все, а питання про належність та допустимість даних доказів не розглядалось. Вказує і на те, що, відмовляючи у задоволенні скарги, посилаючись на свої попередні рішення, в яких взагалі жодним чином не перевірялось питання належності та допустимості доказів, слідчий суддя фактично позбавив підозрюваного на доступ до правосуддя. Також зазначає, що позиція суду про те, що підозрюваному обирався запобіжний захід, де перевірено наявність обґрунтованої підозри, а тому підозрюваний не вправі користуватись своїм правом на оскарження повідомлення про підозру, є необґрунтованою, оскільки це прямо передбачено ст. 303 КПК України оскарження повідомлення про підозру. Стверджує і про те, що, приймаючи рішення суд зобов`язаний оцінити всі наявні докази в сукупності та керуючись принципом поза розумним сумнівом, прийняти єдине законне рішення скасування повідомлення про підозру. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що прибути на оголошення повного тексту 03.04.2020 можливості не було, у зв`язку із карантином, а канцелярією суду було повідомлено, що повний текст ухвали було надіслано поштовим зв`язком 03.04.2020, однак станом на 13.04.2020 рішення суду отримано не було. Повний текст ухвали отримано лише 10.04.2020 безпосередньо в Ужгородському міськрайонному суді. Просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу повністю та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу ; прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що пропущений строк підлягає поновлення, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, з журналу судового засідання від 03.04.2020 вбачається, що ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не були присутні під час оголошення повного тексту ухвали від 02.04.2020. При цьому, матеріали справи не містять достовірних даних про те, коли саме ОСОБА_6 чи його захисник адвокат ОСОБА_7 , отримали копію оскаржуваної ухвали. Тому, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з обставин отримання повного тексту ухвали лише 10.04.2020 заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили адвокату ОСОБА_7 своєчасно подати в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, а тому, із урахуванням ст. ст. 21 та 117 КПК України, з метою недопущення порушення права ОСОБА_6 на захист та доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, а клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Кримінальна відповідальність за ч. 4 ст. 296 КК України настає за вчинення будь-яких із передбачених ч. ч. 1-3 цієї статті дій, якщо вони вчиненні із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 , про незаконність та необґрунтованість судового рішення, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що «вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Окрім того, колегія суддів враховує і висновки викладені у рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

Відповідно до практики ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Колегія суддів враховує, що стандарт розумна підозра достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт поза розумним сумнівом, який вимагається для кримінального засудження.

Факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру» не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення Рішеня ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполучного Королівства».

Апеляційний суд також зазначає, що ця вимога не означає, що сторона обвинувачення навіть на ранніх стадіях розслідування, зобов`язана довести всі елементи правопорушення, оскільки цей стандарт не вимагає, щоб сторона обвинувачення мала докази, достатні для остаточного вирішення питання про винуватість.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
4) зміст підозри;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;
4) відмову у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, та в інших справах, були враховані слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ; постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Так, з матеріалів судового провадження (журналу судового засідання а. с. 55) вбачається, що слідчий суддя, приймаючи судове рішення, досліджував докази у судовому провадженні й дав їм відповідну оцінку.

Як убачається із наявних у матеріалах судового провадження та наданих апеляційному суду доказів, у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0001359, відомості про кримінальне правопорушення в якому 05.12.2019 внесені до ЄРДР за ознаками передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення. У ході розслідування встановлено, що: «05 грудня 2019 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи в групі з ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та іншими невстановленими особами, знаходячись на автодорозі сполученням «Мукачево-Рогатин», що неподалік ресторану «Корал», у с. Верхній Коропець Мукачівського району, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням вогнепальної зброї, заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, а також заздалегідь пристосованого предмета, грубо порушивши громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлено та умисно ігноруючи правила дорожнього руху, а також правила поведінки, моральності та добропристойності, зверхньо ставлячись до працівників, які здійснюють дорожньо-ремонтні роботи, безпричинно нанесли їм тілесні ушкодження заздалегідь заготовленими та пристосованими предметами, а також здійснили постріли з вогнепальної зброї. Злочинні дії знайшли своє відображення в тому, що 05 грудня 2019 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_19 , керуючи належним йому транспортним засобом марки «Ауді» модель 80, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи на відрізку автодороги сполученням «Мукачево-Рогатин» Н-09 неподалік населеного пункту В. Коропець, біля ресторану «Корал», ігноруючи правила дорожнього руху та дії регулювальника, так як на вказаному відрізку автодороги працівниками ТОВ «ШБУ» № 77 проводяться ремонтні роботи, виїхав на зустрічну смугу руху, де в цей час у протилежному напрямку рухалась колона автомобілів, чим спричинив затор. У подальшому, вийшовши з салону автомобіля, усвідомлюючи протиправність своїх дій та ігноруючи загально прийняті правила поведінки, грубо порушував громадський порядок, що знайшло своє відображення в нецензурній лайці та погрозі фізичної розправи на адресу працівника ТОВ «ШБУ» №77 ОСОБА_21 , при цьому, розмахував предметом, зовні схожим на «Бейсбольну біту». Під час вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_21 , побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою уникнення будь-якого конфлікту з ОСОБА_19 відійшов у сторону й пропустив автомобіль під керуванням ОСОБА_19 , який, у свою чергу, з`їхавши на узбіччя, попрямував у напрямку с. Сільце Іршавського району. Однак, ОСОБА_19 , не зупинившись на вчиненому, усвідомлюючи протиправний характер, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, 05.12.2019 року о 20.00 годині, залучивши своїх знайомих ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний час осіб, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на зверхнє безпідставне приниження працівників ТОВ «ШБУ» № 77 та завдання їм тілесних ушкоджень, на двох автомобілях марки «БМВ» та марки, модель якого не встановлена, прибули до ресторану «Корал» у с. Верхній Коропець, Мукачівського району, де, підійшовши до працівників ТОВ «ШБУ-77», ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та інші чотири невстановлені особи, безпідставно стали вимагати в цих працівників гроші нібито за відшкодування отриманого автомобілем пошкодження, при цьому, демонструючи в руках заздалегідь заготовлені та пристосовані предмети для нанесення тілесних ушкоджень. Отримавши від працівників ТОВ «ШБУ-77» відмову в передачі будь-яких грошових коштів, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і те, що вони перебувають у громадському місці, а також незважаючи на інтенсивний рух автомобілів на вказаному відрізку дороги, стали наносити працівникам ТОВ «ШБУ-77» по різним частинам тіла удари заздалегідь заготовленими та заздалегідь пристосованими предметами, при цьому, одна із невстановлених досудовим розслідуванням осіб здійснила 5-6 пострілів із вогнепальної зброї невстановленого зразка в сторону працівників ТОВ «ШБУ-77», після чого на автомобілях зникли з місця події в напрямку міста Мукачево».

12.12.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України злочину.

Колегія суддів вважає, що вищевказані фактичні обставини та наявні в матеріалах судового провадження і надані апеляційному суду докази (протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколи огляду місця події, протоколи допитів потерпілого та свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками), які досліджені апеляційним судом, свідчать про вчинення ОСОБА_6 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням вогнепальної зброї та заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень, і в свою чергу підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння вказаного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Зазначене також свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки про обґрунтованість підозри, узгоджуються з вимогами закону та зібраними у кримінальному провадженні доказами, у тому числі, й вищенаведеними, якими, на переконання апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування підтверджується обґрунтованість підозри ОСОБА_6 ..

При прийнятті судового рішення колегія суддів враховує і те, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя має право оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для висунутої особі підозри і не вправі оцінювати їх з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у виді вироку, що жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З урахуванням вищенаведених обставин та здобутих доказів, доводи апеляційної скарги про те, що як 19.12.2019 під час обрання підозрюваному запобіжного заходу, так і під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, а також і під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу судом розглядалось та оцінювалось питання виключно наявності так званої «обґрунтованої» підозри, перевірялось, чи є в матеріалах справи докази, які вказують на обґрунтованість підозри, тобто суд встановив наявність протоколів пред`явлення особи до впізнання і все, а питання про належність та допустимість даних доказів не розглядалось, - колегія суддів відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України злочину.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що в повідомленні ОСОБА_6 про підозру зазначені зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Також обґрунтованим колегія суддів визнає і посилання слідчого судді на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2019 року, якою щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, яка залишена без змін Закарпатським апеляційним судом, та ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу, якими в свою чергу також підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що, оцінюючи доводи скарги адвоката ОСОБА_7 про численні процесуальні порушення з боку органу досудового розслідування під час повідомлення ОСОБА_6 про підозру та фальсифікацію деяких доказів, слідчий суддя обґрунтовано зауважив, що оцінка доказів, зібраних на стадії досудового розслідування на предмет їх належності та допустимості не проводиться, а здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті.

З урахуванням наведеного вище, висновок слідчого судді про те, що заявником не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001359, - апеляційний суд визнає законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

За таких обставин, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді й не спростовують їх, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що: відмовляючи у задоволенні скарги, посилаючись на свої попередні рішення, в яких взагалі жодним чином не перевірялось питання належності та допустимості доказів, суд фактично позбавив підозрюваного на доступ до правосуддя; позиція суду про те, що підозрюваному обирався запобіжний захід, де перевірено наявність обґрунтованої підозри, а тому підозрюваний не вправі користуватись своїм правом на оскарження повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки це прямо передбачено ст. 303 КПК України; приймаючи рішення суд зобов`язаний оцінити всі наявні докази в сукупності, керуючись принципом поза розумним сумнівом та прийняти єдине законне рішення скасування повідомлення про підозру.

Колегія суддів також вважає, що: вищевказані докази є достатніми для повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні інкримінованого йому передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення; прокурор обґрунтовано прийшов до висновку про наявність фактичних обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та обґрунтовано прийняв процесуальне рішення, яке оскаржується; сторона обвинувачення має достатні докази, у підтвердження підозри, а сторона захисту не посилалась на дані про те, що вищевказані зібрані у кримінальному провадженні докази здобуті внаслідок істотного порушення прав та свобод ОСОБА_6 , або внаслідок порушення його права на захист. При цьому, колегія суддів зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження права та інтереси підозрюваного ОСОБА_6 захищає адвокат ОСОБА_7 , який не посилався на те, що органом досудового розслідування йому вчиняються перепони у захисті підозрюваного.

Окрім того, колегія суддів вважає, що прокурор учасник судового розгляду, підтвердив про наявність достатніх доказів для підозри особи ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що повідомлення ОСОБА_6 про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, містить всі необхідні відомості: прізвище та посаду прокурора, який здійснював це повідомлення, зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , виклад обставин кримінального правопорушення із зазначенням часу та місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, підпис посадової особи, яка здійснила це повідомлення.

Як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, стороною захисту не оспорювався факт вчиненого діяння та причетність підозрюваного ОСОБА_6 до скоєних дій, у тому числі, вчинення окремих дій, які містять ознаки передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України кримінального правопорушення.

Під час розгляду апеляційної скарги сторона захисту не оспорювала наведені вище докази, які, на переконання колегії суддів, об`єктивно пов`язують підозрюваного ОСОБА_6 з кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів також вважає, що висунута підозра є достатньою, щоб забезпечити подальше розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що сторона захисту, маючи можливість на надання доказів, у підтвердження доводів скарги не долучила будь-які відомості (документи) про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не причетний до скоєного діяння.

Отже, з наведеного витікає, що слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 були дотримані вимоги КПК України, враховані положення Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини, постановлені у справах проти України, та в інших справах, положення КК України й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми процесуального та матеріального права визнається законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга, яку подав адвокат ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає, оскільки слідчим суддею при розгляді скарги, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 були дотримані та враховані вимоги вказаних вище нормативно-правових актів та постановлено судове рішення, яке визнається законним та обґрунтованим.

При розгляді апеляційної скарги, колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, сприяла учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового розгляду сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи і те, що стороною захисту не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді та апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 квітня 2020 року, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення про підозру від 12.12.2019, залишено без задоволення, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: