Дата документу 10.03.2020 Справа№ 335/1450/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/182/20 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1450/19 Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працевлаштований не офіційно, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 510 (п`ятсот десять) гривень у дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Споживчий центр» майнову шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 06.08.2018 у денний час ОСОБА_7 , знаходячись у кредитному відділенні ТОВ «Споживчий центр», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 3, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, під час укладання кредитного договору на отримання грошових коштів надав кредитному консультанту ТОВ «Споживчий центр» відомості іншої особи, видаючи їх за власні, надавши у підтвердження завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , чим ввів в оману працівника даної фінансової установи.
Після чого ОСОБА_7 , на підставі укладення кредитного договору, не маючи наміру виконувати його обов`язки, шляхом обману заволодів грошовими коштами у розмірі 2000 гривень та зник з місця скоєння кримінального правопорушення.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ТОВ «Споживчий центр» матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.
06.08.2018 у денний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на використання заздалегідь підробленого офіційного документу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір, направлений на використання підробленого документу, який видається державною установою, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у кредитному відділенні ТОВ «Споживчий центр», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 3, шляхом введення в оману працівників вказаного банку, щодо своїх справжніх анкетних даних, для посвідчення особи пред`явив завідомо підроблений паспорт громадянина України, серійний номер: НОМЕР_1 , виданий Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим незаконно використав підроблений документ.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 не оспорюючи обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість. Судом першої інстанції призначено покарання за ч.4 ст.358 КК України в порушення вимог, передбачених ч.2 ст.53 КК України. Прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром не відповідає тяжкості вчинених злочинів, без належного врахування особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень; за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 гривень.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області; обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з постановленням нового вироку в частині призначення покарання.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно положення ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Положенням ст.413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є в тому числі і застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочинів, при обставинах, наведених у вироку від 15 травня 2019 року, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перевірки в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.1 ст.190, ч.4 ст.358 КК України.

Санкція ч.4 ст.358 КК України передбачає покарання, зокрема, у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Натомість суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , визначив його у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є нижче від найнижчої межі покарання, передбаченої нормою загальної частини Кримінального кодексу. Разом з тим, судом не застосовано положення ст.69 КК України, яка передбачає можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає призначене обвинуваченому покарання за ч.4 ст.358 КК України таким, що не передбачено законом, у зв`язку з чим, на підставі ст.ст.407, 409, 413-414 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку відповідно до вимог ст.420 КПК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За результатами апеляційного розгляду судова колегія ухвалює новий вирок в частині призначення покарання, яким призначає покарання в межах санкції ч.4 ст.358 КК України з урахуванням положення ч.2 ст.53 КК України. При визначенні розміру покарання судова колегія приймає до уваги, обставини встановлені судом першої інстанції, а саме: щире каяття - як обставину, яка пом`якшує покарання; ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно та вважає доцільним призначити ОСОБА_7 покарання в розмірі наближеного до мінімального передбаченому ч.2 ст.53 КК України та в межах санкції ч.1ст.190 і ч.4 ст.358 КК України. В той же час, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положення ст.69 КК України.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1360 гривень.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , скасувати в частині призначення покарання.
Призначити ОСОБА_7 покарання за:
ч.1 ст.190КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.;

за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарань остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у що становить 1380 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4