Справа № 487/2174/20
Провадження № 1-кс/487/3432/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову від 11.05.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, про відмову у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду міста Миколаєва 22.05.2020 року надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 11.05.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, про відмову у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи.
Скарга мотивована тим, що 31.03.2020 року ОСОБА_3 , як потерпілий, звернувся до слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 з клопотанням про призначення судової психологічної експертизи для встановлення факту нанесення моральної шкоди та визначення її міри та ступеня. Постановою слідчого від 01.04.2020 року безпідставно було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання потерпілого. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.04.2020 року частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову слідчого від 01.04.2020 року. Постановою слідчого від 11.05.2020 року повторно безпідставно було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання потерпілого.
Посилаючись на зазначене вище, ОСОБА_3 просив скасувати постанову від 11.05.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, про відмову у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи та зобов`язати слідчого призначити судову психологічну експертизу у вказаному кримінальному провадженні.
Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у поданій скарзі просив розглянути скаргу за його відсутності.
Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 , рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, надав заявцу про розгляд скарги за його відсутністю, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні скарги.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, згідно ч. 1 ст. 7 КПК України, серед іншого, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; розумність строків, тощо.
Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У кримінальному провадженні, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, в тому числі: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч. 2 ст. 91 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України , за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (ч. 2 ст. 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано ст. 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

За змістом ч. 1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
Згідно ч.1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Судом встановлено, що 31.03.2020 року ОСОБА_3 , як потерпілий, звернувся до слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 з клопотанням про призначення судової психологічної експертизи для встановлення факту нанесення моральної шкоди та визначення її міри та ступеня.
Постановою від 01.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи.
Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 22.04.2020 року частково задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову слідчого від 01.04.2020 року.
Постановою від 11.05.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, було повторно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення психологічної експертизи.
Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне ( ч. 3 ст. 110 КПК України).
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається, у тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Крім того, згідно п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого складається з резолютивної частини, яка, у тому числі, повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; можливість та порядок оскарження постанови.
Пунктом 6 ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.
Наказом Міністерства юстиції України №53/ від 08.10.1998 року (із змінами) затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі за текстом Методичних рекомендацій). Згідно VI розділу Методичних рекомендацій, об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку) (п.6.1). Психологічна експертиза також може бути часткою комплексного експертного дослідження, якщо в органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), виникають питання, вирішення яких потребує синтезування спеціальних знань з різних галузей науки (психолого-психіатрична експертиза, психолого-медико-психіатрична, медико-психологічна та психолого-автотехнічна експертиза). До цього переліку також можуть належати психолого-почеркознавча та психолого-лінгвістична експертизи (п.6.2). Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки (п.6.3).
До переліку вирішуваних питань в межах вказаної експертизи згідно п.6.5 Методичних рекомендацій, в тому числі, відносяться:
Чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, ім`я та по батькові)? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода)?
Чи спричинені особі (прізвище, ім`я та по батькові) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації), що досліджуються у справі? Якщо особі (прізвище, ім`я та по батькові) завдані страждання (моральна шкода), який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду).
З системного аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для поставлення на вирішення експерта вказаних питань необхідне зазначення умов ситуації, яка може бути психотравмувальною для особи, а отже, призначенню експертизи має передувати встановлення всіх необхідних обставин кримінального провадження.
Разом з цим, слідчий в оскаржуваній постанові зробив лише загальне посилання та не встановлення факту перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів, не повідомлення жодній особі про підозру та відсутність підстав стверджувати, що ОСОБА_3 спричинено моральну шкоду. Обґрунтування прийнятного рішення в системному взаємозв`язку з нормами чинного законодавства України слідчим не наведено.
Також слідчим в оскаржуваній постанові зазначено, що згідно ст. 220 КПК України передбачена можливість звернення з клопотанням про виконання будь-яких процесуальних дій, а відповідно до ст. 5 КПК України, призначення експертизи не є процесуальною дією, а є процесуальним рішенням, а також вказано, що потерпілий ОСОБА_3 як сторона кримінального провадження має змогу звернутися до суду із клопотанням про призначення експертизи.
Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 КПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ст. 243 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 КПК України.
За змістом ч. 1 ст. 244 КПК України, сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.
Коло учасників кримінального провадження, які віднесені до сторони захисту, наведено у § 3 «Сторона захисту» 3 глави КПК України, а саме: підозрюваний, обвинувачений (ст. 42 КПК України), виправданий, засуджений (ст. 43 КПК України); законний представник підозрюваного, обвинуваченого (ст. 44 КПК України); захисник (ст. 45 КПК України).
Правові засади участі у кримінальному провадженні потерпілого регламентовано іншим розділом КПК України, а саме: § 4 «Потерпілий і його представник» 3 глави КПК України (статті 55-59 КПК України).
Таким чином згідно КПК України потерпілий не відноситься до сторони захисту.
Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

З наведено вбачається, що згідно статей 242-244 КПК України до компетенції слідчого судді віднесено питання щодо призначення експертизи за клопотанням сторони захисту, до якої потерпілий не відноситися.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що слідчим не дотримані вимоги закону, а саме: в постанові слідчого відсутній виклад достатніх мотивів для відмови ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про призначення експертизи. Вказана постанова винесена без належного обґрунтування.

За таких обставин скарга в частині скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання підлягає задоволенню. Інші вимоги скарги ОСОБА_3 щодо призначення судової психологічної експертизи задоволенню не підлягають. Приходячи до вказаного висновку, окрім наведеного вище, слідчий суддя враховує, що п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України передбачена можливість слідчого судді за наслідками розгляду скарги зобов`язати вчинити певну дію, зокрема, розглянути клопотання в порядку ст. 220 КПК України. Проте, надання слідчому вказівок щодо того, яке саме рішення він повинен прийняти за наслідками розгляду клопотання чинним законодавством не передбачено, оскільки згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Згідно ч. 1 ст. 242 КПК України, потерпілий, як сторона кримінального провадження, має змогу залучити експерта самостійно, без звернення до слідчого та суду.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 26, 91-93, 110, 220, 223, 242-244, 303-307, 309, 370, 372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову від 11.05.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 11.09.2019 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0001395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення психологічної експертизи.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1