Справа № 643/7346/19
Провадження № 1-кп/643/514/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.01.2020 р. Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду міста Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

ОСОБА_5 утримується під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Строк тримання під вартою ОСОБА_5 спливає 28.01.2020року.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України встановлені при обранні запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про подальший розгляд справи за його відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 має матір яка тяжко хворіє та наразі знаходиться у лікарні, а також батька який також має захворювання та потребує догляду, оскільки він самостійно не може забезпечувати свій побут. Крім того, ОСОБА_5 зазначив. що до затримання він працював.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (крадіжки, грабежі, угони). Такі дані про особу обвинуваченого беззаперечно свідчать, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_5 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідка, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на те, що його батьки мають захворювання та потребують піклування, не свідчать, що вище зазначене ним, утримують ОСОБА_5 від систематичного скоєння злочинів з 2002року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Таким чином обставини, що відповідно до ст.178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а сааме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; репутація обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, свідчать про те, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам , передбаченим ст. 177 КПК України та вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_5 виправдано тим, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 26.03.2020 року.

Копію ухвали направити в Державну установу «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання, прокурору Харківської місцевої прокуратури № 4 - для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1