Справа №523/3037/20
Провадження №1-кс/523/2223/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , діючого в інтересах власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 , із клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України.

Згідно клопотання, в провадженні Одеської місцевої прокуратури №4 знаходяться матеріали кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року, за клопотанням прокурора, було накладено арешт на нежитлове приміщення, площею 220,9 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_5

ОСОБА_5 не є підозрюваними у кримінальному провадженні №0000006, а з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно зазначеного майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна ОСОБА_5 як добросовісного набувача, хоча його навіть не допитували в якості свідка.

Враховуючи, що з моменту реєстрації кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року пройшло вже більше 3 місяців, підозра нікому не пред`явлена, досудове слідство на даний час триває, майно, належне на праві приватної власності, на яке накладено арешт, не визнано у кримінальному провадженні речовим доказом, у зв`язку з чим, на думку адвоката ОСОБА_4 , на теперішній час відсутня потреба в перебуванні майна під арештом.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , діючий в інтересах власника майна ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив задовольнити його та скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року на нежитлове приміщення, площею 220,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про обтяження 36098094.

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки є постанова від 24.02.2020 року про визнання даного приміщення речовим доказом, і саме на цій підставі було накладено арешт на вказане приміщення. У ст. 170 КПК України зазначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а прокуратурою було подано клопотання саме на підставі ст. 170 ч.2 п.1 КПК України, тобто для збереження речового доказу. На теперішній час досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, слідчому надані вказівки щодо допиту в якості свідка ОСОБА_5 , у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування арешту з вищевказаного майна.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 170 ч.2 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ст. 170 ч.3 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, ст. 174 ч.1 КПК України регламентовано, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, дослідивши надані матеріали, приймаючи до уваги те, що вищевказане приміщення, на яке було накладено арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, що підтверджується постановою прокурора від 24.02.2020 року, враховуючи, що вказаний об`єкт нерухомого майна є предметом кримінально-протиправних дій, а також приймаючи до уваги, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000006 від 24.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1