ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого, суддіОСОБА_1 ,
Суддів:ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурора обвинуваченого (в режимі відеоконференції) захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2020 року по кримінальному
провадженню № 0001695 від 01 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, непрацюючий, не одружений, із середньою освітою, раніше судимий:
1)вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2006 року за ст. 307 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком два роки;
2)вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 грудня 2007 року за ст.ст. 309 ч.1, 71 КК України на три роки позбавлення волі;
Головуючий у І інст. ОСОБА_8 ; Єдиний унікальний номер 727/9309/19; суддя-доповідач ОСОБА_1 ; провадження № 11-кп/822/225/20 та №11-кп/822/226/20; катег.: ст. 185 ч.2 КК України.

3)вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 липня 2012 року за ст.ст. 307 ч.3, 313 ч.3, 317 ч.2, 201 ч.1, 305 ч.1 КК України на шість років шість місяців позбавлення волі із конфіскацією майна;
4)вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29 червня 2017 року за ст. 185 ч.1 КК України на три місяці арешту;
5)вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30 жовтня 2019 року за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.1 КК України на три місяці арешту, -
засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці 30 жовтня 2019 року і остаточна міра покарання ОСОБА_5 призначена два роки один місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислюється з 13 грудня 2019 року.
Вирішено питання про речові докази.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, адвокат ОСОБА_9 , просять вирок суду щодо нього скасувати і провадження у справі закрити, посилаючись на відсутність у кримінальному провадженні достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зокрема, в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника зазначено, що вирок ґрунтується тільки на показах потерпілого ОСОБА_10 , який не бачив хто у нього викрав гроші.
Заслухавши суддю доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги, а також прохання обвинуваченого ОСОБА_5 застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення вироку без змін, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого ОСОБА_5 в останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
Винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за обставин зазначених у вироку, повністю доведена дослідженими судом першої інстанції доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що 01 серпня 2019 року, їхав в тролейбусі № 3-А. На зупинці біля «театру ляльок» в тролейбус зайшов ОСОБА_5 з іншим чоловіком і став обличчям просто до нього, а інший чоловік знаходився збоку. Його різко штовхнули і він відчув як ОСОБА_5 різко засунув руку в кишеню його штанів і забрав назад. Після цього він виявив, що ОСОБА_5 викрав у нього з кишені 600 гривень купюрами по 200 гривень. На зупинці «Соборна площа», ОСОБА_5 із іншим чоловіком вийшли, він пішов за ними, викликав працівників поліції і став вимагати у ОСОБА_5 повернути викрадені гроші. Кошти в сумі 600 гривень, як було пізніше встановлено, йому повернув інший чоловік, ОСОБА_11 .
З протоколу огляду відеозапису з поліцейськими (Т. 1 а. с. № 42-44) видно, що потерпілий ОСОБА_10 прямо вказав поліцейським на ОСОБА_5 , як особу, яка викрала у нього з кишені 600 гривень.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що вранці, 01 серпня 2019 року, зустрівся із ОСОБА_5 і вони сіли в тролейбус маршруту № 3-А, і від залізничного вокзалу поїхали до зупинки громадського транспорту «Соборна площа». В проміжку між зупинками «Боженка» та «Соборна площа» ОСОБА_5 передав йому 600 гривень. На зупинці «Соборна площа» він вийшов з тролейбуса і пішов, його наздогнав ОСОБА_12 і запропонував повернутись на зупинку, де стояв ОСОБА_5 , який сказав йому повернути гроші потерпілому ОСОБА_10 . Він зрозумів, що 600 гривень, які йому дав ОСОБА_5 , викрадені у ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_12 пояснв суду, що вранці, 01 серпня 2019 року, тролейбусом маршруту № 3-А їхав на роботу. Під час руху тролейбусу потерпілий ОСОБА_10 став кричати, що у нього викрали гроші, вимагав від ОСОБА_5 та ОСОБА_11 повернути викрадене. На зупинці «Соборна площа» ОСОБА_5 з ОСОБА_11 вийшли з тролейбуса, він з потерпілим пішов за ними, ОСОБА_11 став тікати, він затримав його, а ОСОБА_10 затримав ОСОБА_5 , який сказав ОСОБА_11 віддати потерпілому гроші. Всього було 600 гривень, вони викликали працівників поліції. ОСОБА_5 та ОСОБА_11 просили ОСОБА_10 відпустити їх, просили вибачення.
З протоколу добровільної видачі та огляду (а. с. № 24-28) видно, що потерпілий ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції викрадені у нього ОСОБА_5 гроші, які після повернення ОСОБА_11 , були оглянуті слідчим у встановленому законом порядку.
Викрадені ОСОБА_5 у ОСОБА_10 600 гривень купюрами по 200 гривень були сфотографовані (Т. 1 а. с. № 24-25, 30) та повернуті потерпілому у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Стороною обвинувачення, процесуальні слідчі дії щодо виявлення на цих грошових знаках відбитків пальців рук не проводились, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого що органи досудового розслідування не провели експертизу грошових купюр з метою довести відсутність на них відбитків пальців його рук, апеляційний суд розцінює як зловживання процесуальними правами з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Досліджені судом докази, повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , про те, що він гроші в сумі 600 гривень у потерпілого ОСОБА_10 не викрадав і в ході судового розгляду не були встановлені достатні докази вчинення ним злочину.
Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.
Що стосується міри покарання, то вона обрана обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного ним злочину, даних про його особу та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, що він вчинив умисний, корисливий злочин середньої тяжкості, раніше п`ять разів судимий.
Взявши до уваги ці обставини, суд призначив ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді двох років позбавлення волі, при санкції цього закону до п`яти років позбавлення волі та при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосував принцип часткового складання призначених покарань, тому колегія суддів беручи до уваги, що ОСОБА_5 раніше п`ять разів судимий за вчинення умисних злочинів і знову вчинив умисний, корисливий злочин, що утворює рецидив злочинів, не знаходить підстав для пом`якшення йому призначеного судом покарання та звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який утримується під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_1
Судді:[підпис]ОСОБА_3
[підпис]ОСОБА_2

Копія, згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
14.04.2020 М. П. (підпис