ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000747 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якого вироком суду визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року ОСОБА_9 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке було підтримано представником потерпілої, та виправдано його у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні ОСОБА_9 є склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Визнано винуватим ОСОБА_9 за обвинуваченням, визнаним судом доведеним, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з моменту затримання ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст. 368 КК України, яке підтримав представник потерпілої.
Так, ОСОБА_9 наказом директора ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» ОСОБА_11 № 45/1-Адм від 30.01.2015, призначено ОСОБА_9 провідним науковим співробітником та покладено на нього керівництво науково - організаційною групою відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності даного інституту.
Згідно посадової інструкції ОСОБА_9 , з якою останній ознайомився під розпис, має наступні обов`язки:
- керує розробкою наукових завдань, методичних та робочих програм, економічних обґрунтувань, прогнозів та пропозицій з розвитку відповідної галузі медико-соціальної експертизи,
- забезпечує у своєї діяльності дотримання вимог законодавства, стандартів, метрологічних норм і правил, наказів Міністерства освіти і науки України, наказів директора інституту,
- приймає участь в проведенні найважливіших наукових розробок,
- організує збір та вивчення науково-технічної інформації за темою роботи та завданнями відділу,
- здійснює аналіз та теоретичне узагальнення наукових даних,
- забезпечує додержання нормативних вимог, комплектність та якість оформлення документації, додержання встановленого порядку її узгодження.
Крім того, згідно наказу ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», ОСОБА_9 входить до складу медико-експертної комісії даного інституту, яка розглядає питання щодо причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом за направленням головного лікаря обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради та надає свої висновки.
31.07.2015 приблизно о 10 год. 20 хв., до ОСОБА_9 за місцем роботи останнього за адресою: АДРЕСА_2 , звернувся представник за довіреністю ОСОБА_12 , який є представником ОСОБА_13 з питанням про те, коли буде готовий висновок медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, за направленням Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради».
ОСОБА_9 , знаючи про те, що документи щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням знаходяться у нього на розгляді та саме він буде готувати проект висновку і є куратором цієї справи на засіданні медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», повідомив ОСОБА_14 , що документи будуть розглянуті у встановлений законом строк, однак для прискорення підготовки, розгляду та направлення до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем Інвалідності МОЗ України», позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, йому особисто необхідно передати неправомірну вигоду в загальній сумі 10 000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_9 з використанням наданого службового становища, створив ОСОБА_12 умови, при яких він був вимушений погодитися на передачу неправомірної вигоди у розмірі 10 000 гривень.
ОСОБА_12 будучи представником за довіреністю ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що без передачі ОСОБА_9 неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень, він може не отримати позитивний висновок медико-експертної комісії про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням, а довірителька, що є дружиною покійного, в подальшому не зможе отримати одноразову компенсацію у зв`язку зі смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, вимушено погодився, та домовився з ОСОБА_9 про зустріч на 05.08.2015.
05.08.2015 року ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на отримання неправомірної вигоди, знаходячись у своєму службовому кабінеті ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Радянський, б. 1-А, діючи із корисних спонукань, зустрівшись із ОСОБА_12 , призначив тому зустріч 06.08.2015 на якій, останній повинен був йому передати неправомірну вигоду.
06.08.2015 року о 16 год. 20 хв., ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, прибув до вказаного ним місця, а саме до будинку АДРЕСА_3 , де зустрівся з ОСОБА_12 . Знаходячись у зазначеному місці, ОСОБА_9 реалізуючи злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за прискорення підготовки, розгляду та направлення до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» позитивного висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико- соціальних проблем інвалідності МОЗ України», отримав від ОСОБА_12 частину неправомірної вигоди в сумі 5000 гривень, пообіцявши, що вказаний вище висновок буде зроблений та направлений найближчим часом.
12.08.2015 року на засіданні медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» після доповіді ОСОБА_9 , який був куратором даної справи, було схвалено підготовлений ним висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням за № 157.
13.08.2015 даний висновок було направлено до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради».
В той же день, об 11 год. 00 хв., ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою реалізації єдиного умислу на отримання неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень, розуміючи, що вчинив усі необхідні дії з використанням наданого йому службового становища в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, у телефонній розмові із ОСОБА_12 в ультимативній формі почав вимагати передачі йому частини неправомірної вигоди, що залишилась, на що останній з метою запобігання шкідливим наслідкам законним інтересам його довірительки ОСОБА_13 , вимушено погодився.
13.08.2015 року о 16 год. 20 хв., ОСОБА_12 , діючи за вимогою ОСОБА_9 , був вимушений прибути до раніше вказаного останнім місця, а саме до будинку АДРЕСА_3 .
Знаходячись у зазначеному місці, ОСОБА_9 , діючи шляхом вимагання, з єдиним злочинним умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за прискорення підготовки, розгляду та направлення до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням, отримав від ОСОБА_12 другу частину неправомірної вигоди в сумі 3000 гривень, оскільки той, у зв`язку із раптовою вимогою, більше при собі грошей не мав.
28.08.2015 року приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_9 , знаходячись в своєму службовому кабінеті, в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Радянський, б. 1-А, діючи з єдиним злочинним умислом на одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за прискорення підготовки, розгляду та направлення до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням, отримав від ОСОБА_12 останню частину неправомірної вигоди в сумі 2000 гривень.
28.08.2015 року під час обшуку в приміщенні ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Радянський, б. 1-А в присутності ОСОБА_9 , в службовому кабінеті останнього було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2000 грн.
Вказаними діями, на думку представника потерпілого, ОСОБА_9 вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Згідно обвинувального акта, складеного прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_15 , та затвердженого заступником прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_16 11 грудня 2018 року, умисні дії ОСОБА_9 виразилися в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним за ч.2 ст.369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, при наступних обставинах.
ОСОБА_9 наказом директора Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» № 45/1-Адм від 30.01.2015, призначено провідним науковим співробітником та покладено на нього керівництво науково - організаційною групою відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності даного інституту.
Згідно посадової інструкції ОСОБА_9 , з якою останній ознайомився під розпис, має наступні обов`язки:
- керує розробкою наукових завдань, методичних та робочих програм, економічних обґрунтувань, прогнозів та пропозицій з розвитку відповідної галузі медико-соціальної експертизи,
- забезпечує у своєї діяльності дотримання вимог законодавства, стандартів, метрологічних норм і правил, наказів Міністерства освіти і науки України, наказів директора інституту,
- приймає участь в проведенні найважливіших наукових розробок.
- організує збір та вивчення науково-технічної інформації за темою роботи та завданнями відділу
- здійснює аналіз та теоретичне узагальнення наукових даних.
- забезпечує додержання нормативних вимог, комплектність та якість оформлення документації, додержання встановленого порядку її узгодження.
Крім того ОСОБА_9 відповідно до своїх посадових обов`язків готує висновки для медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», яка розглядає питання щодо причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом за направленням головного лікаря обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради та надає свої висновки.
31.07.2015 приблизно о 10 -20 годині, до ОСОБА_9 за місцем роботи останнього в державній установі «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпро ( колишнє Дніпропетровськ) провулок Феодосія Макаревського (колишній Радянський), б. 1-А, звернувся ОСОБА_12 , який є представником за довіреністю ОСОБА_13 з питанням про готовність висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, за направленням Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради».
В той же час, у ОСОБА_9 , на розгляді якого знаходились документи щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням з`явився злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_12 , який діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_13 за вплив на прийняття позитивного рішення щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням членами медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України».
Реалізуючи, злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди, 31.07.2015 приблизно о 10-20 годині ОСОБА_9 за місцем роботи в Державній установі «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпро (колишнє Дніпропетровськ) провулок Феодосія Макаревського (колишній Радянський), б. 1-А, діючи умисно, з корисливих мотивів висловив пропозицію ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю від ОСОБА_13 передати йому неправомірну вигоду в сумі 10000 грн. за сприяння у прискоренні підготовки, розгляду та направлення до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради» висновку медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем Інвалідності МОЗ України», та вплив на членів комісії на прийняття ними позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, що в подальшому надасть можливість довірительки ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , отримати грошову компенсацію в зв`язку із смертю чоловіка через професійне захворювання. На що ОСОБА_12 був вимушений погодитись.
05.08.2015 протягом робочого дня, більш точного часу органом досудового слідства не встановлено, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, знаходячись у своєму службовому кабінеті Державної установи «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпро (колишнє Дніпропетровськ) провулок Феодосія Макаревського (колишній Радянський), б. 1-А, діючи із корисливих мотивів, умисно, під час зустрічі з ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю від ОСОБА_13 , призначив останньому зустріч 06.08.2015 на якій, під час якої запропонував передати йому неправомірну вигоду.
Так, 06.08.2015, о 16 20 годині, ОСОБА_9 , знаходячись в призначеному ним місці, біля будинку № 87 по проспекту Слобожанського (колишній імені Газети «Правда») в м. Дніпро (колишнє Дніпропетровськ) під час зустрічі з ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів одержав для себе від ОСОБА_12 частину обумовленої раніше неправомірної вигоди в сумі 5000 гривень за вплив на рішення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на прийняття членами медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, що надасть можливість довірительки ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , отримати грошову компенсацію в зв`язку із смертю чоловіка через професійне захворювання.
12.08.2015 на засіданні медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково дослідний інститут медико-соціальпих проблем інвалідності МОЗ України» після доповіді ОСОБА_9 , який був куратором даної справи, було схвалено підготовлений ним висновок про наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням за № 157.
13.08.2015 даний висновок було направлено до Обласного клінічного центру «Медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради».
В той же день, об 11-00 годині, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою реалізації єдиного умислу на одержання неправомірної вигоди в сумі 10 000 гривень, у телефонній розмові із ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_13 нагадав останньому про необхідність передачі йому залишку обумовленої неправомірної вигоди за вплив на рішення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на прийняття членами медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, що надасть можливість довірительки ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , отримати грошову компенсацію в зв`язку із смертю чоловіка через професійне захворювання.
13.08.2015 приблизно о 16 20 годині, ОСОБА_9 , знаходячись в призначеному ним місці, біля будинку № 87 по проспекту Слобожанського (колишній імені Газети «Правда») в м. Дніпро (колишнє Дніпропетровськ) під час зустрічі з ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів одержав для себе від ОСОБА_12 частину обумовленої раніше неправомірної вигоди в сумі 3000 гривень за вплив на рішення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на прийняття членами медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, що надасть можливість довірительки ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , отримати грошову компенсацію в зв`язку із смертю чоловіка через професійне захворювання.
Надалі, 28.08.2015 приблизно о 14-10 годині, ОСОБА_9 , знаходячись в своєму службовому кабінеті, в Державній установі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпро ( колишнє Дніпропетровськ) провулок Феодосія Макаревського (колишній Радянський), б. 1-А, бажаючи довести свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди в сумі 10000 грн до кінця, розуміючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів одержав для себе від ОСОБА_12 , якій діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_13 частину обумовленої раніше неправомірної вигоди в сумі 2000 гривень за вплив на рішення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме на прийняття членами медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» позитивного висновку щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, що надасть можливість довірительки ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , отримати грошову компенсацію в зв`язку із смертю чоловіка через професійне захворювання.
28.08.2015, в період часу з 14-20 до 16-54 години, під час обшуку в приміщенні державної установи «Український державний науково - дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за адресою: м. Дніпро (колишнє Дніпропетровськ) провулок Феодосія Макаревського (колишній Радянський), б. 1-А в присутності ОСОБА_9 , в службовому кабінеті останнього, було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2000 грн.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Звертає увагу суду на те, що покази ОСОБА_12 не можуть свідчити про винуватість його підзахисного, а лише вказує на узгодженість позиції ОСОБА_12 із намірами притягнути ОСОБА_9 до відповідальності.
Звертає увагу на те, що протокол огляду грошових коштів вказує лише на той факт, що ОСОБА_12 були передні 5000 гривень для проведення негласних слідчих дій, ОСОБА_17 був свідком лише того, що 5000 гривень у його присутності були оглянуті, описані та передані ОСОБА_12 . Жоден із цих доказів ні окремо, ні у сукупності не підтверджує факт передачі грошових коштів ОСОБА_9 як неправомірної винагороди.
Також вказує, що посилання суду на протокол, складений за результатами контролю за вчиненням злочину як на доказ передачі грошових коштів ОСОБА_9 не може слугувати доказом, оскільки він підтверджується тільки підписом особи, що його склала.
На думку захисника єдиним встановленим фактом передачі грошових коштів від ОСОБА_12 до ОСОБА_9 є факт передачі грошей 28.08.2015 року. Але з пояснень обвинуваченого видно, що ОСОБА_12 надав ці гроші йому самостійно, можливо у вигляді подяки, поклавши їх до сумки ОСОБА_9 , до якої мав вільний доступ, увійшовши до кабінету.
Зазначає апелянт і про незрозумілість дій суду першої інстанції, який, дійшовши висновку, про те, що ОСОБА_9 не впливав на прийняте членами комісії рішення, а лише мав таку змогу і розумів, що отримує неправомірну вигоду, не маючи наміру її передавати, засудив його за ст. 369-2 КК України, оскільки об`єктивна сторона злочину за ч. 2 ст. 369-2 КК України характеризується в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення уповноваженою особою.
Крім того, захисник вважає, що покарання, призначене ОСОБА_9 , за своєю суворістю не відповідає особі обвинуваченого, оскільки санкція ч. 2 ст. 269-2 КК України, нарівні з позбавленням волі передбачає більш м`яке покарання у вигляді штрафу. Так судом залишено поза увагою, що в разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі його малолітня донька залишиться на цей термін без батьківського піклування та утримання. Також ОСОБА_9 не зможе надавати допомогу та піклуватись про свого батька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , похилий вік якого потребує додаткової уваги та піклування з боку сина.
Вказує й на те, що особа, яка вже 4 роки під час яких йдеться досудове слідство та судовий розгляд, знаходячись під особистим зобов`язанням, не скоїла нових правопорушень, що свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без застосування покарання у вигляді позбавлення волі, а щодо попередження нових злочинів , то ОСОБА_9 за власним бажанням звільнився з ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», тому, на думку апелянта, в даному випадку позбавлення волі не виконує функції попередження злочинів.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 надійшли заперечення представника потерпілої ОСОБА_18 - адвоката ОСОБА_8 , який виражає свою незгоду з поданою апеляцією та просить залишити обвинувальний вирок відносно ОСОБА_9 без змін. Викликати для допиту в якості свідка ОСОБА_19 . Витребувати із архіву суду апеляційної інстанції та дослідити матеріали за клопотаннями прокурора про розсекречування НМІ ухвал №3724т, 3727т, 3766т, 2896т, 3929т. та оригінали вказаних ухвал. Надати правову оцінку як доказам всім протоколам НСРД.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думки обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції та просив вирок суду залишити без змін, пояснення представника потерпілої, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши та проаналізувавши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що подану на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Виходячи з вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Так відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону, з тим, щоб кожний хто вчинив злочин був притягнутий до кримінальної відповідальності і жоден невинуватий не був покараний.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим кодексом. Змагальність кримінального процесу обумовлює особливу роль суду, який є об`єктивним та неупередженим у дослідженні доказів, та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, разом із тим, змагальність не виключає активності суду у дослідженні та перевірці наданих сторонами доказів у справі, яка дозволяє суду об`єктивно оцінювати викладені сторонами правові позиції, усувати сумніви, що виникли у ході судового розгляду, і відповідно, вирішувати кримінально-правовий конфлікт шляхом дотримання встановленої законом процедури постановлення законного, обгрунтованого і вмотивованого рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні і наведених у вироку доказах.
Матеріалами справи з`ясовано, що судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку в цілому, у справі не допущено.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, журналів судового засідання та технічного запису судового розгляду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи, тому твердження в апеляції сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.
З викладеними в апеляційній скарзі сторони захисту доводами про непричетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованого йому злочину, колегія суддів погодитись не може. Ці заперечення проти обвинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.
Як свідчать наявні у кримінальному провадженні докази, у показаннях, даних під час судового розгляду справи, ОСОБА_9 вину в скоєнні інкримінованого злочину не визнав і пояснив суду, що він з 1998 року працював в ДУ «Український науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України». З 02.02.2015 року працював на півставки як лікар терапевт експертно-аналітичного відділення та на пів-ставки на посаді провідного наукового співробітника науково-організаційної групи відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності. В його обов`язки входила робота з хворими або з громадянами. В той же час до його повноважень не входили обов`язки з вивчення та аналізу МСЕК померлих, він не був членом медико-експертної комісії, не приймав рішень в цій комісії, не керував ніким з її членів, не являвся службовою чи посадовою особою на яку держава поклала функції щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю та професійним захворюванням. Влітку 2015 року йому як лікарю, була передана медико-експертна справа померлого ОСОБА_13 з метою підготовки доповіді на медико-експертну комісії, щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю та професійним захворюванням ОСОБА_13 . Він підготував доповідь, не надаючи жодного висновку і надав її медико-експертній комісії, яка 28.07.2015 прийняла рішення надати висновок про встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю та професійним захворюванням ОСОБА_13 і доручила готувати його проект обвинуваченому. Вже після прийняття цього рішення обвинуваченому зателефонував ОСОБА_19 , який повідомив, що до нього на прийом прийшов чоловік, який цікавиться справою ОСОБА_13 і, так як ця справа опрацювується обвинуваченим, ОСОБА_19 попросив прийняти чоловіка та роз`яснити йому порядок вирішення справи на що обвинувачений погодився. До нього прийшов раніше не знайомий ОСОБА_12 , який поводився настирно і постійно пропонував допомогу від якої обвинувачений відмовлявся. В ході спілкування ОСОБА_12 розповідав як він скаржиться на службовців і обвинувачений, з метою уникнення скарг на нього з боку ОСОБА_12 , намагався розмовляти з ним ввічливо і виділяти час для нього. При зустрічі обвинувачений повідомив, що рішення по ОСОБА_13 вже прийнято і він нічого змінити не може, однак ОСОБА_12 продовжував приходити та шукати з ним зустрічі. Під однієї з зустрічей обвинувачений повідомив, що йде у відпустку і за наполяганням ОСОБА_12 погодився з ним зустрітись на пр. Правди в районі вул.. Калинової де він проживає, однак зустрічі 06.08.2015, як про це вказано в обвинувальному акті не було, а була лише одна зустріч 13.08.2015, при тому, що справа ОСОБА_13 вже була направлена до ОКЦ «Медико-соціальної експертизи ДОР». Під час зустрічі ОСОБА_12 всунув в сумку обвинуваченого якийсь пакунок, як з`ясувалось пізніше в ньому були грошові кошти чи то в сумі 100 чи то в сумі 300 гривень, однак за що він дав гроші вони не обговорювали і обвинувачений пояснити не може. Після цієї зустрічі обвинувачений телефонував ОСОБА_20 і вони домовились про зустріч, так як обвинувачений мав повернути домкрат. 28.08.2015 ОСОБА_12 знову призначив зустріч, приїхав до кабінету обвинуваченого, всунув в сумку останнього пакет та швидко вийшов. Обвинувачений оглянув зміст пакету, побачив гроші та хотів йти за ОСОБА_12 , однак зайшли правоохоронці, які провели обшук в ході якого просвічували руки обвинуваченого, однак останні не світились.
Разом з цим, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, суд цілком законно дійшов висновку, з яким повністю погоджується й колегія суддів, що вина ОСОБА_9 в повному обсязі знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних та досліджених в ході судового слідства доказів, а саме показаннями свідків, потерпілої, оприлюдненими і дослідженими висновками експертів, протоколами проведених слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження.
Будь-яких підстав, які б викликали сумнів у наданих під час судового засідання поясненнях учасників кримінального провадження перевіркою наданих матеріалів не виявлено. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного злочину за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій за ознаками ч. 2 ст. 369-2 КК України ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 злочину та дав їм правильну юридичну оцінку.
Визнаючи ОСОБА_9 винним саме за ч.2 ст. 369-2 КК України суд навів переконливі судження в обґрунтування цього висновку.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази свідка ОСОБА_12 , який пояснив суду, що взимку 2015 року в м. Тернівка він зустрів подругу його мами ОСОБА_18 , яка розповіла, що у неї помер чоловік і вона тривалий час не може отримати грошову компенсацію в зв`язку з його смертю через профзахворювання, так як у МСЕК в м. Дніпро документи на підтвердження причинного зв`язку між смертю і профзахворюванням лежать без руху. Вона попросила допомогти на що свідок погодився і отримав від ОСОБА_21 , довіреність на представництво її інтересів. В кінці зими свідок звернувся до МСЕК, який знаходиться на території лікарні ім. Мечникова, де йому повідомили, що документи лежать в черзі на розгляд комісії, одним з учасників якої був представник фонду соціального захисту, яка мала б розглянути документи протягом місяця. Після цього свідок приходив ще декілька раз, однак йому відмовляли у видачі документів, повідомляючи, що комісія не зібралась і документи не розглянуті. Через деякий час свідкові повідомили, що комісія засідала, однак рішення вона не прийняла, так як потрібен додатковий висновок, а тому справу направили до іншого відділення, після розгляду документи яким комісія збереться знову і винесе остаточне рішення. Після цього свідок пішов до головного лікаря, де поскаржився на бездіяльність щодо документів ОСОБА_13 , на що головний лікар попросив зайти наступного дня, так як йому треба розібратись з питанням. Наступного дня свідок знову прийшов і головний лікар при ньому зателефонував чоловікові, якому повідомив, що свідок представник ОСОБА_18 , потім дав свідкові номер телефону цього чоловіка та пояснив як до нього йти. Свідок поїхав на зустріч з цим чоловіком в його кабінет, де познайомився власне з ОСОБА_9 . В ході розмови обвинувачений взяв аркуш паперу з ручкою і написав, що може мені допомогти. На питання свідка про ціну допомоги, обвинувачений знову взяв той же аркуш паперу і написав на ньому «10 000 грн». Після цього обвинувачений встав та запропонував вийти в коридор, попросивши залишити сумку в кабінеті. Коли вони вийшли в коридор, то обвинувачений повідомив, що може допомогти за 10 000 гривень, однак свідок сказав, що він не може прийняти таке рішення без узгодження з довірителькою і вони розійшлись. Через деякий час свідок зустрівся с ОСОБА_18 , повідомив її про необхідність надати кошти на що остання розплакалась, так як не мала грошей. Свідок з метою допомоги ОСОБА_18 , позичив кошти, приїхав до обвинуваченого та повідомив, що ОСОБА_18 погодилась на його пропозицію, на що ОСОБА_9 повідомив, що йде у відпустку, однак вирішить його питання ще до відпустки. Водночас свідок звернувся до поліції з заявою про вчинення злочину відносно нього, так як не розумів за що він має платити кошти. Перед першою передачею грошових коштів ОСОБА_9 в розмірі 5000 гривень купюрами по 100 і 200 гривень працівники поліції в присутності понятих переписали номери купюр та зробили копії з них, про що склали протокол. При цьому частину коштів надав свідок, а частина була надана працівниками поліції. Після цих дій свідок зателефонував обвинуваченому і вони домовились про зустріч на пр. Правди. В цей же день вони зустрілись в обумовленому місці, обговорили ситуацію, обвинувачений запевнив, що все під контролем, документи будуть готові за тиждень, і свідок поклав у сумку обвинуваченого грошові кошти, повідомивши, що це лише частина, проти чого обвинувачений не заперечував. Через декілька днів після зустрічі свідок приїхав у МСЕК з метою з`ясування долі документів, де головний лікар запевнив у тому, що документи скоро надійдуть. В цей же день свідкові зателефонував ОСОБА_9 , який почав погрожувати, що в разі якщо свідок буде ходити до МСЕК, то з ним перестануть спілкуватись, а також висунув вимогу якнайшвидше передати залишок коштів. Свідок зрозумів, що в разі невиконання вимоги обвинуваченого документи не будуть готові, а тому зателефонував співробітникам поліції і повідомив, що йому потрібні кошти. Перед другою передачею обвинуваченому грошових коштів в сумі 3000 гривень працівники поліції за участі понятих переписали номери купюр, зняли з них копії про що склали протокол і передали гроші свідкові. Останній зустрівся з обвинуваченим на тому ж місці, що і вперше, однак цього разу обвинувачений сів в автомобіль свідка, повідомив, що свідок не має нікуди ходити та свідок поклав у сумку обвинуваченого пакет з 3000 гривень і вони розійшлись. Через деякий час свідок знову приїхав у МСЕК де головний лікар повідомив, що документи надійшли, однак є проблеми з комісією і треба почекати виходу з відпустки членів іншої комісії. Приблизно через тиждень свідок зустрівся з головним лікарем на виїзді з лікарні, і останній познайомив свідка з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 , з яким порекомендував продовжити спілкування з приводу документів. В ході спілкування ОСОБА_22 повідомив що знає про проблему та запропонував зустрітись через декілька днів, а при наступній зустрічі сказав, що треба звертатись до головного лікаря. Свідок зрозумів, що його відправляють від однієї особи до іншої з метою отримання від нього коштів, однак все одно звернувся до головного лікаря, який повідомив, що з одним з членів комісії, а саме, представником фонду соціального захисту він не може знайти спільну мову та йому потрібен додатковий час для узгодження документів. Ще через деякий час свідок зв`язався з ОСОБА_9 і в ході розмови останній повідомив, що свідок має прибути до нього в кабінет з залишком грошових коштів, які були обумовлені. Грошові кошти в сумі 2000 гривень знову були описані та скопійовані працівниками поліції в присутності понятих і свідок передав їх обвинуваченому в його кабінеті, а в подальшому ці кошти були вилучені працівниками поліції у обвинуваченого. Також свідок пояснив, що всі їх зустрічі він фіксував на диктофон, а кожен свій рух обговорював з потерпілою ОСОБА_18 , щоб вона не подумала, що він її хоче обманути.
Зазначені покази узгоджуються з показаннями потерпілої про те, що її чоловік ОСОБА_13 37 років пропрацював на шахті внаслідок чого отримав ряд тяжких захворювань легенів, спини, колін та суглобів. В 2004 році він отримав групу інвалідності по спині, в 2009 отримав 3-ю групу по легеням а потім він став часто хворіти і 12.08.2014 р. йому діагностували рак легенів та він отримав 1-у групу інвалідності, однак через два місяці помер. Потерпіла зверталась до лікарні з метою оформлення одноразової допомоги і в травні 2015 року надійшла довідка зі МСЕК про те, що вона має право на виплату допомоги з 2004 р., однак у фонді соцзахисту повідомили, що це помилка і запропонували направити документи на МСЕК повторно. В цей час потерпіла зустріла ОСОБА_12 , якого знала з дитинства, так як була знайома з його матір`ю. Вона розповіла йому про свої проблеми і попросила допомогти оформити допомогу, на що ОСОБА_12 погодився і потерпіла у нотаріуса м. Павлоград підписала доручення на ОСОБА_12 . Після цього він займався оформленням документів та говорив що все йде по плану, а через деякий час влітку, ще до початку серпня ОСОБА_12 повідомив, що з нього вимагають хабара, однак суму і вимагача не повідомив, на що потерпіла сказала, що грошей у неї не має і давати хабара вона не буде. Більше з приводу передачі хабарю нічого не відомо, а в серпні 2015 року ОСОБА_12 повідомив їй про позитивний висновок МСЕК по її справі.
Дані свідчення підтверджуються й показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що 06.08.2015 року він був біля Троїцького Собору, коли до нього підійшов працівник міліції, який запропонував бути понятим при слідчих діях, на що свідок погодився. Вони зайшли в Дніпровське міське управління поліції, піднялись разом з другим понятим на другий чи третій поверх в кабінет, де вже був чоловік, який мав передавати неправомірну вигоду. Слідчий в їх присутності провів огляд, опис і копіювання грошових коштів в загальній сумі 5000 гривень купюрами по 500, 200, 100 та 50 грн., які будь-якою хімічною речовиною не помічались. Про цю дію було складено протокол, який підписали всі учасники без зауважень.
Узгоджуються з іншими показами й свідчення ОСОБА_23 , який суду пояснив, що 13.08.215 року він з товаришом ОСОБА_24 знаходились біля Дніпропетровського міського управління МВС, коли до них підійшли працівники міліції, які запропонували бути понятими, на що свідок з товаришем погодились. Вони зайшли в міськуправління, де їм пояснили, що із заявника вимагають грошові кошти, а тому працівники міліції оглянули грошові кошти в сумі 3000 гривень, які начебто надав чоловік, який мав передавати неправомірну вигоду, переписали номери купюр, скопіювали їх та передали кошти заявникові. Про цю дію було складено протокол, який підписали всі учасники без зауважень.
Не суперечать вищенаведеним свідченням і пояснення свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .. Так, ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що він влітку 2015 року він був на вул.Красній в м. Дніпро коли до нього підійшли працвники міліції, які запропонували бути понятим під час слідчих дій на що він погодився. Вони з міліціонерами зайшли в приміщення МВ де зайшли в кабінет в якому вже був інший понятий та особа, яка мала надавати неправомірну вигоду. Слідчий оглянув грошові кошти купюрами по 200 грн., описав їх, побризкав спреєм внаслідок чого вони почали світитись біло-фіолетовим кольором про що було складено протокол який всі прочитали і підписали без зауважень. Потім громадянин, який мав передавати гроші, взяв їх і вийшов, а свідок з іншим понятим та міліціонерами поїхали на вул. Радянську в м. Дніпро, де зайшли в приміщення медичного закладу. Вони стояли в коридорі, коли до них підійшов чоловік, який мав передати неправомірну вигоду, який поговорив з міліціонерами і свідок з міліціонерами та іншим понятим пішли в кабінет в якому знаходився раніше не знайомий ОСОБА_27 . Слідчий оголосив ухвалу про обшук і запитав чи є гроші на що ОСОБА_9 дав негативну відповідь. Слідчий запропонував ОСОБА_9 витягти речі з сумки, що той і зробив, витягнувши між іншим конверт в якому були гроші. Ці грошві слідчий освітив і вони світились біло-фіолетовим кольором. Потім освітили руки Маловічко, які також світились, особливо права рука в районі великого та середнього пальців. На питання слідчого ОСОБА_9 пояснив, що гроші зняв у банкоматі. Після цього гроші опечатали у файл та скріпили біркою. Потім відшукали та вилучили ряд документів. Про всі ці події було складено протокол, який всі прочитали і підписали без зауважень.
Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні надав пояснення стосовно того, що одного дня зранку на вулиці до нього підійшли працівники міліції, які запропонували бути понятим при слідчих діях на що він погодився. Вони пішли у міське управління міліції, при свідкові, ще одному понятому та особі, яка мала надати неправомірну вигоду слідчий оглянув грошові кошти в сумі 2000 гривень купюрами по 200 гривень, описав їх та скопіював. Після цього гроші освітили ультрафіолетовою лампою на яку вони не проявили свічіння, а після їх обробки хімічною речовиною, їх знову освітили і вони почали світитись жовтим кольором. Після всіх процедур гроші завернуті у папір віддали особі, яка мала передати неправомірну вигоду. Близько 14-00 години свідок разом з іншим понятим та міліціонерами поїхали до медичного закладу, який розташований біля Готелю «Рассвет», зайшли в нього, піднялись на другий чи третій поверх, де зайшли в кабінет в якому був незнайомий раніше свідкові ОСОБА_28 . У нього запитали чи є при ньому гроші на що він відповів негативно. Після цього почали обшук в ході якого в сумці, що знаходилась біля столу знайшли грошові кошти в сумі 2000 грн. купюрами по 200 грн., які освітили лампою, виявили жовте свічіння, описали їх та запакували у пакет, про що всі розписались. На питання слідчого ОСОБА_9 повідомив, що це його особисті кошти. Після цього освітили руки ОСОБА_9 , які також світились, а тому з його рук зробили змиви. Про всі ці події було складено протокол, який всі прочитали і підписали без зауважень.
Крім того, судом були допитані свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , які в судовому засіданні пояснили, що вони працюють в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» та являються членами медико-експертної комісії в склад якої входять: ОСОБА_29 (голова), ОСОБА_30 (заступник), ОСОБА_31 (хірург), ОСОБА_32 (офтальмолог), ОСОБА_33 (травматолог) та ОСОБА_34 (невропатолог). Обвинувачений ОСОБА_9 до складу комісії не входить, а лише призначається куратором в разі надходження на розгляд комісії випадку на якому спеціалізується обвинувачений. До повноважень комісії відноситься розгляд звернень МСЕК з усієї України та звернень МОЗ України, за результатами розгляду яких комісія надає свій висновок, який носить рекомендаційний характер. Справа ОСОБА_13 надійшла до Інституту з метою з`ясування наявності причинного зв`язку між смертю та професійним захворюванням ОСОБА_13 і оскільки це питання було за фахом ОСОБА_9 , то його було призначено куратором. Саму справу свідки пам`ятають не чітко, так як в ній не було чогось незвичайного, однак ОСОБА_9 , доповів про наявність причинного зв`язку, члени комісії ознайомились зі справою і з доповіддю погодились, що було відображено в журналі. В подальшому ОСОБА_9 виготовив висновок, який всі члени комісії підписали. Також свідки зазначили, що ОСОБА_9 не має впливу на членів комісії, не впливав ні на кого і навіть якби він підготував доповідь з протилежним висновком, комісією все одно перевірялись би документи і було б прийнято те рішення яке вважає правильним комісія, а не ОСОБА_9 .
Також судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_35 , пояснення якого також не спростовують вищевикладені покази, які повністю узгоджуються між собою, а саме те, що станом на серпень 2015 року і на сьогоднішній день він займає посаду голови обласної МСЕК № 1. В його обов`язки входить прийняття участі в комісії, підписання експертних висновків, підписання довідок та інші функції. В серпні 2015 р. на розгляд МСЕК № 1 надійшов висновок медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» з резолюцією головного лікаря про необхідність його розгляду МСЕК № 1 в зв`язку з тим, що МСЕК № 3, яка займається висновками про причини смерті знаходилась у відпустці.. 26.08.2015 комісією у складі свідка, лікаря хірурга ОСОБА_36 , терапевта ОСОБА_37 , невропатолога ОСОБА_38 було розглянуто висновок Інституту та встановлено причинний зв`язок між смертю ОСОБА_13 і профзахворюванням. При цьому визначальним при прийнятті рішення був висновок Інституту, без якого справу направили б до Центральної МСЕК, так як у ОСОБА_13 було конкуруюче захворювання. При прийнятті такого рішення сумнівів у членів комісії не виникало. Також свідок повідомив, що в серпні до нього приходив представник ОСОБА_18 , який на підвищених тонах з`ясовував коли буде розглянуто висновок інституту на що свідок повідомив дату розгляду, а на саме засіданні комісії не з`явився представник Фонду соцзахисту, який був повідомлений про засідання, однак причини неявки не повідомив. Наступного дня працівник Фону соцзахисту Галіцина, яка не являється представником Фонду у МСЕК, надала окрему думку на рішення, яку свідок не приєднав, так як ця представник Фонду не має права писати окрему думку, не будучи членом МСЕК.
Пояснення вказаних свідків надані ними з дотриманням вимог чинного КПК України, є послідовними, і повністю узгоджуються між собою та з фактичними обставинами справи, а суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що покази, які вони давали на досудовому слідстві та підтвердили в судовому засіданні, незмінні та правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, дослідженими у судовому засіданні.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Із матеріалів кримінального провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину у вищевикладених показаннях не вбачається, а деякі розбіжності в зазначених показах свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду. Тому колегія суддів не вбачає в діях суду першої інстанції будь-яких порушень законодавства під час відправлення ним правосуддя у даному кримінальному провадженні. А та обставина, що слідство і суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання свідків, висновки експертиз, процесуальних документів за результатами проведених під час досудового розслідування слідчих дій та інших письмових доказів, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захистом, не свідчить про необ`єктивність слідчих органів і суду, на що є посилання в поданій апеляції.
Також вищезазначений висновок суду підтверджується і даними досліджених в судовому засіданні документів, крім визнаних судом неналежними та недопустимими, у тому числі:
- довідкою про те, що ОСОБА_9 01.09.1998 року працює в ДУ «Український науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», а з 02.02.2015 працює на півставки на посаді лікаря терапевта експертно-аналітичного відділення та на пів-ставки на посаді провідного наукового співробітника науково-організаційної групи відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності. (т. 1 а.с. 21);
- висновком медико-експертної комісії ДУ УНДІ МСПІ МОЗ України № 157 від 12.08.2015 року, згідно якого визнано наявність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 і його професійним захворюванням. (т. 1 а.с. 138, дублікат висновку в окремому конверті);
- листом заступника голови комісії з припинення, першого заступника начальника управління ОСОБА_39 на адресу адвоката ОСОБА_8 (т.3 а.с. 127), згідно якого питання зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням 26.06.2015 р. було розглянуто профпатологічною МСЕК за участю представника Фонду ОСОБА_40 (наказ Управління від 26.12.2014 р. № 1081). Враховуючи сумнівність такого зв`язку, мед-експертну справу ОСОБА_13 . МСЕК, колегіально, було направлено на консультацію до обласної МСЕК № 3. 09.07.2015 р. зазначене питання було розглянуто на засіданні обласної МСЕК № 3 за участю представника ОСОБА_41 (наказ Управління від 26.12.2014 р. № 1081). Але, МСЕК також не було винесено остаточного рішення і мед-експерту справу ОСОБА_13 колегіально було направлено на консультацію до ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України.» Також зазначено, що представник Фонду на засідання МСЕК щодо встановлення зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням не запрошувався, а обласною МСЕК № 1 було проведено засідання 26.08.2015 р. без представника Фонду та у цей же день обласною оформлено довідку серія АА № 0000039 щодо встановлення зв`язку смерті ОСОБА_13 з професійним захворюванням, яка поштою надійшла до відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Тернівці 01.09.2015 року;
- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення від 04.08.2015 року (т.3 а.с. 2-3), згідно якого ОСОБА_12 повідомив про вимагання з нього неправомірної вигоди в сумі 10000 гривень за винесення позитивного висновку щодо встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_19 ;
- протоколом огляду від 04.08.2015 року (т.3 а.с. 6-14) DVD+R диску ValuePack, який ОСОБА_12 видав під час допиту як свідка на якому знаходяться, зі слів ОСОБА_12 , аудіо записи розмов з ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , а також сам диск як речовий доказ (т. 3 а.с. 15);
- постановою прокурора від 04.08.2015 року (т. 1 а.с. 214-216) про проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з використанням відеозапису, фотографуванням, спеціальних технічних засобів для фіксації відносно в.о. головного лікаря обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_19 та завідуючого експертно-аналітичного відділу ДУ Український державний науково-дослідний інститут проблем інвалідності» МОЗ України ОСОБА_9 ;
- протоколом огляду 06.08.2015 року (т.3 а.с. 19-28) грошових коштів у сумі 5 000 грн., а саме, 3 купюри номіналом 500 грн., 12 купюр номіналом 200 грн. кожна, 5 купюр номіналом 100 грн. кожна, 12 купюр номіналом 50 грн. кожна, які після огляду передані ОСОБА_12 для проведення негласної слідчої дії на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину;
- протоколом огляду від 13.08.2015 року (т. 3 а.с. 31-36) грошових коштів у сумі 3 000 грн., а саме, 15 купюр номіналом 200 грн. кожна, зокрема купюри з серіями та номерами ВЗ 0206896, ЕД 8187807, ЕЗ 4905556, МБ 9425632, які після огляду передані ОСОБА_12 для проведення негласної слідчої дії на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину;
- видатковим касовим ордером № 1666 від 28.08.2015 року, згідно якого в цей день ОСОБА_42 видано 2000 гривень на видатки спецпризначення;
- протоколом огляду від 28.08.2015 року (т.3 а.с. 39-43) грошових коштів у сумі 2 000 грн, а саме, 10 купюр номіналом 200 грн. кожна, які помічені спеціальною хімічною речовиною «Промінь-1» та після огляду передані ОСОБА_12 для проведення негласної слідчої дії на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину;
- протоколом обшуку від 28.08.2015 року (т.3 а.с. 46-51), згідно якого в приміщенні ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» в ході якого ОСОБА_9 видав із своєї сумки чорного кольору грошові кошти в сумі 2000 гривень: 10 купюр номіналом по двісті гривень кожна, серії та номери яких співпадають з серіями і номерами купюр оглянутих в цей же день (див. п 19). Під час освітлення купюр та долонь рук ОСОБА_9 (див п. 21), лампою ультрафіолетового кольору на купюрах і руках виявлено світіння жовто-зеленого кольору. Також в ході обшуку було вилучено: довідку № 1-01-451 від 28.08.2015 р., наказ № 45/1-адм. від 30.01.2015 р. на 3 аркушах, посадову інструкцію ОСОБА_9 від 02.01.2014 р. на 6-ти аркушах, положення про відділ досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності на 9-ти аркушах, особову справу ОСОБА_9 на 81-му аркуші, висновок медико-експертної комісії по ОСОБА_13 № 157 від 12.08.2015 р. на 2-х аркушах, супровідний лист від 06.07.2015 на 1му аркуші, журнал відправки медичної документації в обл. МСЕК, розпочатий 10.01.2011 р. на 94-ти аркушах, журнал медико-соціальних експертних комісій, розпочатий з 22.05.2015 р. на 134-х аркушах, журнал реєстрації вхідної документації від 03.04.2014 р. № 90 на 100 аркушах, посадову інструкцію ОСОБА_9 від 02.02.2015 р., мобільний телефон Nokia № 79 IMEI НОМЕР_1 з сім картою № НОМЕР_2 , мобільний телефон HTC imei НОМЕР_3 з сім картою № НОМЕР_4 .
- протоколом освідування ОСОБА_9 28.08.2015 року (т. 3 а.с.54-55), в ході якого було зроблено змиви з лівої та правої долоні рук ОСОБА_9 , які поміщені в поліетиленовий пакет.
- протоколом обшуку від 28.08.2015 року (т.3 а.с. 68-71), згідно якого в квартирі АДРЕСА_4 в якій проживають ОСОБА_43 та ОСОБА_19 в ході якого у другій кімнаті на полиці книжної шафи виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 800 гривень: 4 купюри по 200 грн. серії та номери ВЗ 0206896, ЕД 8187807, ЕЗ 4905556, МБ 9425632, які співпадають з серіями та номерами, які були оглянуті слідчим 13.08.2015 (див п. 16) та передані ОСОБА_12 для передачі ОСОБА_9 ;
- протоколом обшуку від 28.08.2015 року (т.3 а.с. 77-82), відповідно до якого в приміщенні службового кабінету ОСОБА_44 в ході якого було виявлено та вилучено: медико-експертну справа № 705 на ім`я ОСОБА_13 , в якій міститься акт № 989 визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом; журнал обліку документації щодо розгляду питання про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом; журнал обліку передачі медико-експертних справ МСЕК, розпочатого 06.04.2015 р.; книга обліку ВТЕК, виданих інвалідам на 2005-2015 рік.; особову справу ОСОБА_44 ; наказ № 77 «Про підвищення якості організації та удосконалення роботи з огляду профпатологічних хворих та на виконання наказу ДОЗ ОДА № 348 від 08.04.2014 р.; наказ № 78 від 31 липня 2015 р. «Про заміщення МСЕК на час відпустки» за підписом В.о. головного лікаря ОСОБА_44 ; копія витягу і розпорядження голови обласної ради про обов`язки головного лікаря «ОНЦ МСЕК ДОР» 10 серпня 2015 року строком на два місяці № 41-КП від 28.07.2015 р.; наказ № 202-0 від 07 серпня 2015 р. «про звільнення в.о. головного лікаря, Про призначення в.о. головного лікаря; структура КЗ «ОКЦ МСЕК ДОР» станом на 01.08.2015 р.; структура численність КЗ «ОКЦ МСЕК ДОР»; положення про комунальний заклад ОЦ МСЕК в Дніпропетровській області затверджений 19 січня 2010 р.; к. статуту КЗ «ОКЦ МСЕК ДОР» ін 13428538; довідка № 5/600 від 28.08.2015 р. про перебування ОСОБА_44 на робочому місці;
- протоколом огляду від 29.08.2015 року (т.3 а.с. 97-103) документів вилучених під час обшуку в приміщенні ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України»;
- висновком експерта від 23.09.2015 року № 70/12-2326 (т.3 а.с. 107-111), згідно якого на представлених на дослідження банкнотах з серійними номерами: АЕ0898895, ЕА9879102, ЄА6180553, ЄШ2370877, ВЕ5526369, ЕЖ6555494, ЕВ5300387, ЗЄ7657272, МБ2221916, ЄЯ7131818, на ватних тампонах зі змивами з рук ОСОБА_9 , на аркуші паперу зі зразком люмінесцентної речовини, виявлені сліди спеціальних хімічних речовин з люмінесценцією жовтого кольору в УФ променях, які мають між собою спільну родову належність.
- висновком експерта від 07.10.2015 року № 62/06-341 (т.3 а.с. 113-116), згідно якого чотири банкноти номіналом 200гривень: ВЗ0206896, ЕД8187807, ЕЗ4905556, МВ9425632, вилучені в ході обшуку 28.08.2015 р., за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 3/27 виготовлені поліграфічним способом та відповідають грошовим знакам Національного банку України, які знаходяться в офіційному обігу;
- висновком експерта від 07.10.2015 року № 62/06-340 (т.3 а.с. 118-122), згідно якого десять банкнот номіналом 200 гривень: АЕ0898895, ЕА9879102, ЄА6180553, ЄШ2370877, ВЕ5526369, ЕЖ6555494, ЕВ5300387, ЗЄ7657272, МБ2221916, ЄЯ7131818, вилучені 28.08.2015 р. за адресою: м. Дніпро, вул. Радянська, 1-а виготовлені поліграфічним способом та відповідають грошовим знакам Національного банку України, які знаходяться в офіційному обігу;
- протоколом огляду від 02.11.2015 року (т.3 а. 128) грошових коштів у сумі 2000 гривень, які 28.08.2015 вилучено в приміщенні ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», в службовому кабінеті ОСОБА_9 ;
- протоколом контролю за вчинення злочину від 04.11.2015 року (т.3 а.с. 155), яким встановлено, що старшим слідчим в ОВС СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майором міліції ОСОБА_45 на виконання постанови про контроль за вчинення злочину 06.08.2015 в службовому кабінеті ДМУ ГУМВС України в області вручено ОСОБА_12 ідентифіковані грошові кошти в сумі 5000 гривень, тобто частину з загальної суми 10000 гривень, з метою подальшої їх передачі ОСОБА_9 провідному науковому співробітнику науково-організаційної групи відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», за підготовку висновку щодо наявності причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 та наявністю у нього професійного захворювання.
В той же день, тобто 06.08.2015 року о 16-20 годині, ОСОБА_12 прибув в визначене ОСОБА_9 місце, а саме до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 раніше ідентифіковані грошові кошти в сумі 5000 гривень за видачу раніше зазначеного висновку, які ОСОБА_9 особисто взяв у руки та поклав до своєї барсетки.
Продовжуючи виконання зазначених постанов про контроль за вчинення злочину, 13.08.2015 року в службовому кабінеті ДМУ ГУМВС України в області вручено ОСОБА_12 ідентифіковані грошові кошти 3000 гривень (другу частину з загальної суми 10000 грн.), з метою подальшої їх передачі ОСОБА_9 провідному науковому співробітнику науково-організаційної групи відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико соціальних проблем інвалідності МЛЗ України» за підготовку висновку щодо наявності причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 та наявністю у нього професійного захворювання. В той же день, тобто 13.08.2015 року о 16-21 годині, ОСОБА_12 прибув в призначене ОСОБА_9 місце, а саме до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 раніше ідентифіковані грошові кошти в сумі 3000 гривень за видачу раніше зазначеного висновку. Під час розмови яка відбулась між ними, ОСОБА_9 настоював, що не будуть виконувати підписи, поки той не розрахується в повному обсязі. Грошові кошти в сумі 3000 гривень ОСОБА_46 особисто взяв у руки та поклав до своєї барсетки.
Продовжуючи виконання зазначених постанов про контроль за вчинення злочину, 28.08.2015 року в службовому кабінеті ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області вручено ОСОБА_12 ідентифіковані грошові кошти в сумі 200 гривень (останню частину з загальної суми 10000 гривень.) з метою подальшої їх передачі ОСОБА_9 провідному науковому співробітнику науково-організаційної групи відділу досліджень медико-соціальних проблем та епідеміології інвалідності ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за підготовку висновку щодо наявності причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 та наявністю у нього професійного захворювання. В той же день, тобто 28.08.2015 року о 14-13 годині, ОСОБА_12 прибув в визначене ОСОБА_9 місце, а саме до службового кабінету ОСОБА_9 , який розташовано в приміщення ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» за адресою: м. Дніпропетровськ, пл. Жовтнева, 14, де ОСОБА_12 передав ОСОБА_9 раніше ідентифіковані грошові кошти в сумі 2000 гривень за видачу раніше зазначеного висновку. Грошові кошти в сумі 2000 гривень ОСОБА_9 особисто взяв у руки та поклав до своєї барсетки. Під час обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_9 виявлено та вилучено раніше ідентифіковані грошові кошти в сумі 2000 гривень, які він отримав від ОСОБА_12 . Факт передачі неправомірної вигоди ОСОБА_9 фіксувався за допомогою відео та аудіо запису;
- листами Дніпровського апеляційного суду, згідно яких ухвали слідчих суддів апеляційного суду Дніпропетровської області №№ 3725т, 3726т, 3727 т від 06.08.2015 та № 3929т від 18.08.2015 знищені.
Разом з цим суд першої інстанції, цілком обґрунтовано дійшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про визнання недопустимими надані стороною обвинувачення певні протоколи негласних слідчих розшукових дій та відомості, що містяться в них як докази, а саме протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 07.08.2015 року, протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 12.08.2015 року, протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 14.08.2015 року, протокол про результати проведення аудіо-відео контролю за особою з використанням спеціальних технічних засобів від 14.08.2015 року, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 26 серпня 2015 року, протокол про результати аудіо-, відеоконтролю за особою від 04 вересня 2015 року, протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з огляду на те, що процесуальні документи, які стали підставою для проведення таких слідчих дій прокурором стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкриті, що позбавляє сторону захисту та суд можливості перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій, а також про визнання неналежними протоколи обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 та у гаражі ОСОБА_19 , оскільки ці докази не містять жодної інформації, яка б прямо чи непрямо підтверджувала існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Такий висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №751/7557/15-к, відповідно до змісту якої згідно ч. 2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.
За наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.
Отже, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки наведені докази зібрані у встановленому законом порядку і узгоджуються між собою, підстав піддавати сумніву їх достовірність та допустимість колегія суддів не вбачає.
Таким чином, суд першої інстанції належним чином дослідив ці та інші докази по справі, виклав їх зміст у вироку. Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у зазначеному злочині відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку, проявів упередження щодо обвинуваченого як з боку слідчих органів, так і з боку суду першої інстанції вивченням матеріалів провадження не виявлено.
Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину є безпідставними.
Доводи ж в апеляції про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені, є необгрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку злочину.
Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України. До того ж, колегія суддів критично оцінює таку позицію обвинуваченого та його адвоката, розглядаючи це як спосіб захисту обвинуваченого, та приходить до висновку, що покази ОСОБА_9 є неправдивими, не відповідають всебічно вивченим і проаналізованими доказам, а поведінку в судовому засіданні обвинуваченого апеляційний суд розцінює як захисно-установчу в суб`єктивно складній несприятливій для нього судово-слідчій ситуації з метою уникнути або пом`якшити покарання за скоєний ним злочин.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні органами досудового розслідування здобуті беззаперечні докази, які свідчать про те, що ОСОБА_9 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а суд першої інстанції, давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України. За таких обставин вважати, що останнього необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.
На підтвердження такої своєї позиції суд першої інстанції навів досить обґрунтовані і вмотивовані, на думку колегії суддів, висновки, які в повному обсязі спростовують вищезазначену лінію, побудовану стороною захисту для уникнення обвинуваченим покарання за скоєний злочин.
Так, судом умотивовано зазначено, що аналіз показань членів комісії та довідка Інституту дозволяє прийти до висновку, що ОСОБА_9 обіймаючи посаду лікаря терапевта експертно-аналітичного відділення та провідного наукового співробітника ДУ УНДІ МСПІ МОЗ України не входив у склад медико-експертної комісії ДУ УНДІ МСПІ МОЗ України і, відповідно не приймав участі у прийнятті рішення про затвердження висновку про наявність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 та його професійним захворюванням, однак готував доповідь, яка заслуховувалась на комісії і знав про рішення, яке комісією прийнято. В той же час, з показань свідка ОСОБА_12 , протоколів огляду грошових коштів, постанови та протоколу проведення контролю за вчиненням злочину, протоколів обшуку, показаннями понятих при цих слідчих діях, які немає підстав визнавати неналежними чи недопустимими та які є узгодженими між собою і доповнюють один одного суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в даному випадку, на членів медико-експертної комісії ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України».
Апеляційний суд за результатами апеляційного розгляду вважає, що в даному випадку суд першої інстанції вірно зазначив, що сукупність встановлених фактів передачі коштів, наявності у ОСОБА_9 можливості готувати доповідь щодо висновку по справі ОСОБА_13 і, відповідно, його обізнаність про результати розгляду справи в своїй сукупності свідчать про доведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, і його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, що також визнав доведеним і суд першої інстанції, а той посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_9 не впливав на прийняття рішення членами комісії не може свідчити про відсутність в його діях складу злочину, оскільки останній розумів, що отримує неправомірну вигоду від ОСОБА_12 саме за вплив на прийняття рішення особами, які виконують функції держави.
З урахуванням всіх наведених у вироку обставин, суд першої інстанції визнав недоведеним обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке підтримав представник потерпілого в судовому засіданні, зазначивши, що кваліфікація дій особи за ст. 368 КК України передбачає наявність спеціального суб`єкта злочину службової особи, яка може використати своє службове становище для вчинення певних дій. Оскільки ж в даному випадку ОСОБА_9 не був службовою особою, яка б мала можливість використати своє становище задля затвердження висновку про наявність причинного зв`язку між смертю ОСОБА_13 і його професійним захворюванням, а тому в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, так як відсутній суб`єкт такого злочину, що є підставою для виправдання ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України в зв`язку з недоведеністю того, що в його діях є склад цього злочину.
Що ж стосується апеляційних доводів сторони захисту щодо невідповідності призначеного судом покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає їх слушними та такими, що підлягають в цій частині задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно вимог ст. ст.50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як убачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані, але не в повному обсязі.
Так, при визнанні ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначенні виду та розміру покарання суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до корупційних злочинів середньої тяжкості, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), дані про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, по місцю роботи характеризується позитивно, не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, вік обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Але, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував те, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та батька, ІНФОРМАЦІЯ_2 , похилий вік якого потребує додаткової уваги та піклування, та призначив останньому занадто суворе покарання - позбавлення волі.
Таким чином, вищезазначене є підставою для пом`якшення ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.2 ст.369-2 КК України, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України є підставою для зміни вироку та часткового задоволення апеляційної скарги захисника.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Виходячи з наведеного, на підставі ст. 414 КПК України, даний вирок підлягає зміні в частині призначення обвинуваченому покарання, а саме покарання обвинуваченому слід пом`якшити, оскільки, на думку колегії суддів, саме такий вид та розмір покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1500 (півтори тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4