Справа №295/3754/20
УХВАЛА
Про повернення клопотання для усунення недоліків

30.03.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0001450 від 26.03.2020 року, та додані до клопотання матеріали,-
в с т а н о в и в :
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на наступне майно:

-поліетиленовий зіп-пакет, в середині якого порошкоподібна маса білого кольору;

-мобільний телефон марки АСУС 2010 в корпусі чорного кольору;

-мобільний телефон чорного кольору «Флай» моделі «ВL» 6425 імеі1 НОМЕР_1 імеі2 НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон марки «Астро» в корпусі чорного кольору;

-дві сім-картки з номерами НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 імеі1 НОМЕР_5 імеі2 НОМЕР_6 ;

-предмет ззовні схожий на автомат із глушником на якому є маркування ZASTAVA ISRAGUJEVA C YUGOSLAVJA 1982 M 70 ABZ 5361Z, з іншого боку НОМЕР_7 ;

-26 предметів ззовні схожих на набої;

-предмет ззовні схожий на гільзу із маркуванням 53972;

-71 предмет ззовні схожий на набої;

-пластиковий контейнер із 71 предметом ззовні схожим на набої;

-розбиті залишки скляної банки на яких виявлено нашарування білого кольору;

-Системний блок чорного кольору марки Think Centre;

-предмет ззовні схожий на набої;

-дві полімерні ємності синього кольору об`ємом 1 л. із надписом «допроліновий спирт»;

-дві скляні ємності об`ємом 1л., одна з яких має надпис «оцтова кислота;

-одна полімерна ємність білого кольору із червоною кришкою заповнені невідомою речовиною;

-дві скляні ємності, заповнені невідомою речовиною прозорого та прозоро- коричневого кольору;

-полімерна ємність прозорого кольору із нашаруванням невідомої речовини;

-медичний шприц об`ємом 10 мл., заповнений прозорою речовиною до позначки З мл.;

-полімерна ємність білого кольору всередині якого індикаторні смужки;

-електроваги у кількості 3 шт.;

-фольговий згорток всередині якого прозорі зіп-пакети із порошкоподібною речовиною жовтого кольору;

-поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого подріблена рослинна маса зеленого кольору, та паперовий згорток, всередині якого рослинна маса зеленого кольору;

-мобільний телефон марки «Хуавей» в корпусі золотого кольору;

-два скла із нашаруванням речовини білого кольору;

-пластикова банківська картка з номером НОМЕР_8 на ім`я Ольги Підзарс із нашаруванням речовини білого кольору;

-пластикова картка «Лото» з нашаруванням речовини білого кольору;

-лезо від канцелярського ножа із нашаруванням речовини білого кольору;

-три металевих предмета рудого кольору розміром близько 2,5 см*2 см.;

-предмет ззовні схожий осередя кулі;

-відстріляну, деформовану кулю калібру 9 мм.

-сліди пальців рук на липкій стрічці;

-5 змивів та дерев`яні аплікатори.

Слідчий в клопотанні зазначає, що вказані речі були вилучені до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській обл. на підставі протоколу обшуку від 26.03.2020 року.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України). Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Всупереч положенням ст.ст. 98, 171, 173 КПК України в клопотанні про арешт майна не вказано конкретні підстави і мету для накладення арешту відповідно до положень п.п. 1-4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу, якому з цих критеріїв дане майно відповідає - є речовим доказом; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Клопотання слідчого містить лише передрукований зміст частини 1 статті 170 КПК України. Слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати мету і підставу, відповідно до яких слідчий просить накласти арешт на майно.
Ні клопотання про накладення арешту, ні постанова про визнання предметів речовими доказами не містять належного мотивування, яким з критеріїв ст. 98 КПК України відповідає тимчасово вилучені речі, зокрема мобільні телефони та системний блок, яким чином вказані речі можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні. Постанова слідчого про визнання речовим доказом за своїм змістом є формальною та не відповідає вимогам щодо оформлення процесуального рішення слідчого, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України.
Водночас, в клопотанні відсутнє будь-яке посилання на документи, які підтверджують право власності на речі, (зокрема, на мобільні телефони, системні блоки тощо), що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Окрім того, частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від 18.02.2016 № 1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.
Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на речі, в тому числі мобільні телефони, системний блок, вилучені під час обшуку 26.03.2020 року згідно протоколу обшуку, які відповідно до положень ч. 2 ст. 168 КПК України є тимчасово вилученим майном.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні №0001450 підозра жодній особі не повідомлена, юридичних осіб, щодо яких здійснюється це кримінальне провадження не вказано.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Також, до клопотання про арешт майна не долучено копію ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку за адресою, де здійснено вилучення речей, відсутнє посилання на правові підстави проведення вилучення майна.

Відповідно до частини третьої ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З огляду на викладене, клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0001450, слід повернути для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, подане в кримінальному провадженні №0001450 - повернути для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії повного тексту ухвали.
Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутись з даним клопотанням до слідчого судді в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1