Провадження № 1-кп/344/152/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

представник потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, працюючого заступником начальника ГУ НП у Львівській області, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, українця, громадянина України, раніше несудимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в завданні умисного легкого тілесного ушкодження.

Зокрема, відповідно до обвинувального акта, наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 28.01.2016 року № 13 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_4 призначено начальником управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську. 06 вересня 2016 року начальник управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_4 знаходився у своєму службовому кабінеті, в адміністративному приміщенні, розташованому на вул. Юності, 23 у м. Івано-Франківську. Приблизно о 15 год. 20 хв., в кабінет зайшов водій Регіонального сервісного центру Івано-Франківської області ОСОБА_5 . Вказані особи були раніше знайомі між собою, оскільки обидві установи знаходяться в одному приміщенні. У розмові ОСОБА_5 висловив незгоду з постановою про накладення на нього адміністративного стягнення серії ДР № 104736 від 05.09.2016 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. З метою з`ясування обставин, ОСОБА_4 покликав до кабінету командира батальйону управління патрульної поліції ОСОБА_8 . ОСОБА_5 став пояснювати їм виниклу ситуацію та показувати зафіксоване у його мобільному телефоні зображення дорожнього знаку, мотивуючи, що він не вчинив порушення ПДР. У відповідь ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не погоджувались з його доводами. Під час спілкування ОСОБА_5 , будучи незадоволений позицією начальника управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_4 , який, на його думку, без розуміння поставився до ситуації щодо накладення адміністративного стягнення, кинув йому на робочий стіл своє посвідчення учасника бойових дій. Після цього, ОСОБА_4 відкрив вхідні двері кабінету та запропонував ОСОБА_5 вийти, на що останній не відреагував та продовжив пояснювати причину незгоди з винесеною стосовно нього постановою. Відмову ОСОБА_5 залишити його робочий кабінет ОСОБА_4 розцінив як адміністративне порушення громадського порядку та вирішив, у відповідності до ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», застосувати щодо нього заходи примусу, тобто фізичний вплив, щоб той вийшов з кабінету. При цьому, ОСОБА_4 був впевнений, що він припиняє неправомірні,на його думку,дії ОСОБА_5 . У даній ситуації кожен з учасників словесного конфлікту вважав свої дії правомірними. ОСОБА_4 , не усвідомлюючи протиправності своєї поведінки та очевидності виходу за межі службових повноважень, за відсутності умислу на їх перевищення, схопив ОСОБА_5 кистю правої руки за праву руку нижче ліктя, а кистю лівої руки за ліву руку в ділянці плеча. Тримаючи ОСОБА_5 обома руками за обидві руки в ділянці плечей, ОСОБА_4 потягнув його до виходу з кабінету. В цей момент ОСОБА_4 був впевнений у правомірності своїх дій та не мав умислу на перевищення службових повноважень. Конфлікт між ними тримав незначний проміжок часу. Внаслідок умисних дій, які виразилися у захваті та стисненні рук у ділянці плечей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого плеча та двох синців у ділянці лівого плеча, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 566 від 20.10.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 відпустити його руки та, забравши з стола документи, вийшов з кабінету.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , користуючись своїми процесуальними правами, відмовився від обвинувачення, подавши суду письмову заяву.

Прокурор зазначив, що оскільки потерпілий відмовився від обвинувачення, провадження в справі підлягає до закриття.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив суд закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Інші учасники процесу також зазначили на необхідність закриття провадження в справі.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що провадження в справі підлягає до закриття, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.26 КПК України, відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. З врахуванням вимог п.1 ч.1 ст.477 КПК України, дане провадження відноситься до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Даних, які б перешкоджали закриттю кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.26, 284, 370, 372, 477 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_1