ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000327 від 07.07.2019 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 лютого 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, з професійно-технічною освітою, який працює продавцем/водієм у ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено основне покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Рішення про призначення конкретного виду та міри додаткового покарання у резолютивній частині вироку не зазначено.

Роз`яснено порядок та строки виконання додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2198 грн. 14 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Вирішено цивільний позов та долю речових доказів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та пом`якшити призначене покарання, виключивши з вироку призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно застосував до нього додаткове покарання, не мотивувавши своє рішення.

_________________________________________________________________
ЄУНСС 726/2149/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/230/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.286 КК України
Вказує, що обставини ДТП свідчать про те, що немає підстав для позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки порушення пунктів ПДР, що перебувають у причинному зв`язку із фактом настання ДТП та її наслідками, свідчать про те, що немає підстав для призначення додаткового покарання. Про це свідчить також і відсутність обтяжуючих обставин та наявність ряду пом`якшуючих обставин, у тому числі, добровільне відшкодування потерпілій моральної шкоди.

Вказує, що в районному суді наголошував на тому, що його робота пов`язана із закупкою товару та продуктів харчування, а тому йому необхідне право керування ТЗ для того, щоб не втратити роботу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений змінив апеляційні вимоги, посилаючись на те, що йому не було відомо про винесену ухвалу про виправлення описки, якою призначено додаткове покарання, та просив змінити вирок суду, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки вироком воно не призначено.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 06.07.2019, близько 00 годин 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по території автостоянки неподалік магазину «День і Ніч», яка розташована по вул. Ярослава Мудрого, 192-М, в м. Чернівці, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по території автостоянки.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження, які у відповідності до висновку СМЕ № 748 екс від 20.08.2019, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли довготривалий розлад здоров`я.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та 10.9 встановлених «Правилами дорожнього руху».

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу (змінену) та просили її задовольнити.

Прокурор зауважив, що, оскільки у резолютивній частині вироку додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не призначалося, то вирок ухвалено з порушенням положень ст.374 КПК України, що є підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Потерпіла та представник потерпілої у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча була належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Потерпіла подала заяву про розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без її участі. Інші учасники не заперечили щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої та її представника.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст вироку та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Що стосується основного покарання, призначеного ОСОБА_6 у виді штрафу у розмірі 5100 грн., то колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Дотримуючись вказаних вимог, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , є злочином невеликої тяжкості.
Крім того, судом були досліджені та враховані дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має позитивну характеристику за місцем проживання, має постійне зареєстроване місце проживання, визнав свою винуватість у вчиненому.
Колегія суддів також враховує доводи обвинуваченого про те, що він офіційно працевлаштований, а його робота безпосередньо пов`язана із керуванням транспортним засобом.
Також суд першої інстанції обґрунтовано визнав обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.
Дослідивши вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що районним судом, у відповідності до ч.1 ст.65 КК України, призначено основне покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, повною мірою враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, про виключення якого просить апелянт, колегія суддів встановила наступне.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 07 травня 2020 року скасовано ухвалу Садгірського районного суду м.Чернівців від 24 лютого 2020 року про виправлення описок в оскаржуваному вироку, в частині призначення додаткового покарання.
А тому, як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_6 фактично призначено не було.
Що стосується посилань районного суду у мотивувальній частині вироку на необхідність призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та роз`яснення у резолютивній частині про порядок і строки відбування такого покарання, то вони підлягають виключенню з вироку суду, оскільки додаткове покарання судом першої інстанції фактично призначено не було, а апеляційний суд позбавлений права погіршувати становище обвинуваченого, доповнюючи резолютивну частину вироку призначенням такого покарання.
Крім того, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України, не вправі вийти за межі апеляційних вимог обвинуваченого та погіршити його становище, скасовуючи вирок суду та призначаючи новий судовий розгляд в суді першої інстанції, про це не подавалась апеляційна скарга.
За таких обставин апеляційну скаргу обвинуваченого слід задовольнити, а вирок районного суду підлягає зміні із виключенням посилань суду на покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з мотивувальної та резолютивної частини вироку.
Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі змінити вирок районного суду, якщо така зміна не погіршує правове становище обвинуваченого.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404,405,407, 408,418,419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 (змінену) задовольнити.
Вирок Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України змінити.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду першої інстанції на додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
В решті вирок районного суду залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3