ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:639/327/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/1911/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ч.5 ст.72 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , розглянувши в режимі відеоконференції, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 02 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України.

Таке рішення мотивовано тим, що строк попереднього ув`язнення був повністю зарахований ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 03 2019 року, а перебування ОСОБА_7 з 02 03 2018 року по теперішній час в місцях попереднього ув`язнення відбувалося в межах виконання вироку Московського районного суду м. Харкова, а тому цей період не підлягає зарахуванню у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (а.с.15-16).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив перерахувати йому строк попереднього ув`язнення за правилами, передбаченими редакцією статті 72 КК України із розрахунку один день тримання під вартою за два дня позбавлення волі з моменту його затримання до набрання вироком щодо нього законної сили (а.с.19-20).

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, вислухавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції із заявою про зарахування строку попереднього ув`язнення в період з 13 12 2018 року по 10 10 2019 року до строку відбування покарання відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26 11 2015 року (а.с.2).

Судом першої інстанції під час розгляду вказаного клопотання встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 05 09 2017 року, який набрав законної сили 01 03 2018 року, за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання обчислюється з моменту застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 17 05 2017 року.

Тобто, в період часу з 17 05 2017 року по 01 03 2018 року ОСОБА_7 утримувався під вартою як попередньо ув`язнена особа при розгляді кримінального провадження, у зв`язку з чим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, строк перебування ОСОБА_7 під вартою з 17 05 2017 року по 20 06 2017 року зараховано до відбутого покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 03 2019 року на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 11 2015 року) засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 05 09 2017 року строк попереднього ув`язнення з 21 06 2017 по 01 03 2018 року включно, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07 10 2019 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.205-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, тобто кримінальне провадження було закрито без ухвалення вироку.

Враховуючи те, що у розумінні ст.1 ЗУ України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно визначений термін, який підлягає зарахуванню засудженому ОСОБА_7 у строк покарання як строк його попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 11 2015 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, строк попереднього ув`язнення був повністю зарахований ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 03 2019 року, а перебування ОСОБА_7 з 02 03 2018 року по теперішній час в місцях попереднього ув`язнення відбувалося в межах виконання вироку Московського районного суду м. Харкова, а тому цей період не підлягає зарахуванню у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Враховуючи, що попереднє ув`язнення закінчується часом набрання вироком законної сили, у строк попереднього ув`язнення подальший строк перебування особи в умовах СІЗО не підлягає зарахуванню як строк попереднього ув`язнення, а відтак, підстав для зарахування вказаного періоду у строк покарання, як того просить апелянт, не вбачається.

Зважаючи на всі вказані обставини в їх сукупності, а також те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного перегляду справи не встановлено, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 02 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про зарахування строку попереднього ув`язнення йому у строк відбуття покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4