ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/116/20 Справа № 932/268/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000062 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не є опікуном чи піклувальником, навчається у групі ПС-18 (2) на другому курсі, на факультеті психології в Університеті ім. Альфреда Нобеля, зареєстрований та фактично мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 187 КК України,

за участю секретаря ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2020 року задоволено клопотання слідчого та обрано ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Дата закінчення дії ухвали 15 година 30 хвилина 08 березня 2020 року.
Слідчим суддею було встановлено, що існує наявність ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваному інкриміновано вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, і усвідомлюючи тяжкість покарання, він, як особа, яка не має міцних соціальних зв`язків в місці постійного мешкання, зокрема, у вигляді дружини чи дітей, постійного місця роботи, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового слідства та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також слідчий суддя встановив доведеність і ризику можливого знищення, приховування чи спотворення підозрюваним речей чи документів, які мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В апеляції:
- підозрюваний та захисник просять скасувати ухвалу слідчого судді та обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вказують, що ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні, має постійне місце проживання, повністю визнає себе винним в інкримінованому злочині, кається, співпрацює з органом досудового розслідування. Крім цього, ОСОБА_5 страждає таким хронічним захворюванням, як епілепсія та перебуває на обліку у лікаря-психіатра.
Заслухавши, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони заходу, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує, що 10 січня 2020 року до ЄРДР за № 0000062 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
11 січня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
При перевірці доводів апеляції сторони захисту встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження, а саме обґрунтованість підозри підтверджується достатньо вагомими доказами, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 10 січня 2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 10 січня 2020 року; протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання потерпілому ОСОБА_10 від 10 січня 2020 року; протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання потерпілому ОСОБА_9 від 10 січня 2020 року; протоколом огляду вилученого у ході особистого обшуку, що здійснений при затримані ОСОБА_5 , майна від 11 січня 2020 року; протоколом огляду відеозапису від 11 січня 2020 року; та іншими доказами у їх сукупності, які безсумнівно вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення ним інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.187 КК України.
При перевірці доведеності визначеного судом ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, апеляційний суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку цього злочину, враховано спосіб і характер скоєного тяжкого злочину проти власності, поєднаного з насильством, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не мавє, а тому враховуючи тяжкість обвинувачення з іншими зазначеними обставинами у їх сукупності, наявна висока вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд також зважає, що знаряддя вчинення злочину та майно, що було предметом злочинного посягання, на даний час не встановлено та не вилучено, що підтверджує у сукупності з вказаними вище обставинами доведеність ризику можливого знищення, приховування чи спотворення підозрюваним речей чи документів, які мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також, зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За встановлених обставин, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського суду у справі «Летельє проти Франції», колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що є виправданим і узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями Європейського суду.
Посилання сторони захисту, що ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні, має постійне місце проживання, повністю визнає себе винним в інкримінованому злочині, кається, співпрацює з органом досудового розслідування, при вказаних вище обставинах, не є само по собі достатньо переконливими обставинами які б переважали визначенні ризики чи зменшили б їх існування.
Що стосується доводів відносно того, що ОСОБА_5 страждає хронічним захворюванням, як епілепсія та перебуває на обліку у лікаря-психіатра, то матеріали справи не містять підтвердження цих відомостей, а тому доводи захисту не є належним і допустимим доказом. Крім того сам факт даного захворювання не є достатнім підтвердженням, що підозрюваний ОСОБА_5 за своїм станом здоров`я не може перебувати в установі в умовах тримання під вартою.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу підозрюваного та його захисника необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000062 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , за 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4