УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001829 від 23.12.2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

23.12.2019 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , а саме на: транспортний засіб «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування. Зберігання транспортного засобу «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2.

На обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 22.12.2019, біля 12:00 год., на перехресті вул. Суходольської з вул. Европейською в м. Ізюм Харківської області сталося зіткнення транспортного засобу "ВАЗ 21099", р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 транспортним засобом - мотоциклом "MAXO 150", р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок пригоди водія мотоциклу ОСОБА_4 було госпіталізовано до Ізюмської ЦРЛ, де останній помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно тимчасового реєстраційного талону транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб - мотоцикл "MAXO 150", р.н. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , який загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Прокурор зазначає, що 22.12.2019 у період часу з 14 год. 00 хв. до 15 год. 25 хв. старшим слідчим проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого встановлено, транспортний засіб "MAXO 150", р.н. НОМЕР_1 , має сліди механічних пошкоджень, які утворились внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: пошкодження передньої частини, деформація передньої вилки транспорту та керма.

Прокурор вказує, що транспортний засіб "MAXO 150", р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судово - автотехнічної експертизи (технічний стан), з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, при проведенні транспортно - трасологічної експертизи, також під час досудового розслідування може, виникнути необхідність у подальшому проведенні комплексної або комісійної судово-медичної та судово-автотехнічної експертизи, для з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.

Як вказує слідчий, на даний час у органу досудового розслідування, наявні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей з боку осіб, які заінтересовані у результатах кримінального провадження як особи, які в подальшому можуть бути залучені як відповідачі по цій справі.

В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання. 24.12.2019 прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав. Також просив долучити до матеріалів клопотання рапорт слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 , в якому останній повідомив, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 11-12).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі сторін кримінального провадження.

Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що СУ ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 23.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001829, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 5).

22.12.2019 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було виявлено та вилучено транспортний засіб «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 6-8).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2019 транспортний засіб «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , був поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, розташований за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001829 від 23.12.2019 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Місцем зберігання транспортного засобу «MAXO 150» р.н. НОМЕР_1 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, визначити майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Харківська область, м. Ізюм, пров. Георгіївський, 2.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1