Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/421/18
Провадження № 1-кп/499/7/20
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2020 року смт.Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Березівським районним судом Одеської області в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР від 18.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року до свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було застосовано привід на 11:10 год. 05.03.2020 року для допиту у режимі відеоконференції до Березівського районного суду Одеської області.

Виконання ухвали доручено Березівському ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області із дотриманням вимог ст. 143 КПК України. Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , прокурора Роздільнянської місцевої прокурату Одеської області ОСОБА_13 , ОСОБА_3 .

У судове засідання був доставлений лише свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні прокурором було надано рапорт про відсутність вищевказаних свідків за місцем мешкання

Прокурор заявив клопотання про повторний привід свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Обвинувачені та їх захисники в даному питанні покладалися на думку суду, оскільки клопотання про виклик даних свідків було заявлено стороною обвинувачення.

Інші сторони кримінального провадження підтримали думку прокурора та просили суд прийняти міри щодо забезпечення виконання ухвали суду про привід свідків.

Також у судовому засіданні прокурором було надано клопотання про продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк тримання їх під вартою спливає 15.03.2020 року, а ризики визначені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Представник потерпілої у судовому засідання клопотання прокурора підтримала.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, проте надала клопотання про проведення судового засідання у її відсутність, так як вона захворіла.

Обвинувачений ОСОБА_4 , якого підтримала його захисник, у судовому засіданні заявив клопотання про заміну запобіжного заходу відносно нього на домашній арешт, оскільки він хворіє та йому необхідна медична допомога, також зазначив. що буде сумліно виконувати всі покладені на нього обов`язки, з`являтися до с суду за першою вимогою та згоден носити електронний браслет. Просив у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у питанні продовження запобіжного заходу в виді тримання під вартою покладалися на розсуд суду.

Представник потерпілої у питанні зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, зазначила, що потерпіла сторона заперечує проти задоволення такого клопотання, оскільки обвинуваченим не надано доказів щодо свого стану здоров`я та такий вид запобіжного заходу не зможе нівелювати ризики передбачені ст.177 КПК України а саме в частині можливого тиску на ключового свідка ОСОБА_14 .

Прокурор також заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , у зв`язку з ненаданням доказів хвороби обвинуваченого, а також відзначив, що в слідчому ізоляторі наявний медичний персонал, а тому у разі дійсної наявності хвороби ОСОБА_4 може бути надана медична допомога.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Що стосується питання про привід свідків до Березівського районного суду Одеської області для допиту їх у режимі відеоконференції, то суд виходить з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, суд призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття, зокрема має право постановити ухвалу про його привід.

Відповідно до ч. 3 ст. 140 КПК України, привід може бути застосований до свідка із дотриманням вимог ст. 143 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відносно них необхідно застосувати привід та враховуючи віддаленість місця знаходження Іванівського районного суду Одеської області від місця проживання свідків з метою економії часу та витрат на їх доставку, їх необхідно доставити до Березівського районного суду Одеської області для допиту в режимі відеоконференції.

З урахуванням того, що органи, що виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання (ч. 4 ст. 535 КПК України), а у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовими поясненнями причин невиконання (ч. 4 ст. 143 КПК України).

У зв`язку з даною процесуальною необхідністю, суд, керуючись ст.336 КПК України, прийшов до висновку про необхідність проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції зі свідками між Іванівським районним судом Одеської області та Березівським районним судом Одеської області.

Що стосується питання про продовження строку запобіжного заходу та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу, то суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 1ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України", судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченим злочину, а також приймаючи до уваги ту обставину, що мета, підстави, які стали обставиною для обрання обвинуваченим запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, не відпали, оскільки, матеріалами справи підтверджується вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років, а саме на строк від 7 до 10 років, можуть переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності, впливати на свідків, тим самим продовжувати злочинну діяльність, а саме схиляння до надання свідками неправдивих показів, яких ще не було допитано безпосередньо у судовому засіданні, не мають постійного джерела прибутку, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, з метою запобігання ухилення обвинувачених від явки до суду, клопотання прокурора є обгрунтованим.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинувачених виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи осіб судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст.177,178,183,331,508 КПК України, продовжити строк застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну йому запобіжного заходу на домашній арешт, то суд не знаходить підстав для його задовлення, оскільки по перше, обвинуваченим не надано доказі про стан його здоров`я, тобто не підтверджено викладені в клопотанні причини необхідності заміни запобіжного заходу та вказує, що застосування такого запобіжного заходу до обвинуваченого зможе надати можливість незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані у судовому засіданні та надасть можливість безперешкодно покинути територію України з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176, 177, 178, 199, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Розгляд справи відкласти на 17.03.2020 року на 10 годину 30 хвилин, повідомити сторін провадження.

Застосувати до свідків:

ОСОБА_10 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку: НОМЕР_1 примусовий привід до Березівського районного суду Одеської області за адресою: Одеська області, м. Березівка вул. Миру 17 на 10:30 год. 17.03.2020 року для допиту у режимі відеоконференції;

ОСОБА_11 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку: відсутні примусовий привід до Березівського районного суду Одеської області за адресою: Одеська області, м. Березівка вул. Миру 17 на 10:30 год. 17.03.2020 року для допиту у режимі відеоконференції.

У разі встановлення обставин регламентованих ч. 3 ст. 143 КПК України стосовно певного свідка (-ів), ухвалу в даній частині вважати такою, що припиняє свою дію з моменту їх виявлення.

Виконання ухвали доручити Березівському ВП ГУНП в Одеській області із дотриманням вимог ст. 143 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , прокурора Роздільнянської місцевої прокурату Одеської області ОСОБА_13 , ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити до ГУНП в Одеській області та Прокуратури Одеської області для контролю за виконанням та належного реагування, повідомити суд про прийняті заходи щодо забезпечення виконання ухвали суду в строк до 17.03.2020 року.

Копія ухвали про здійснення приводу, завірену печаткою суду, негайно надіслати органам, на які покладено її виконання та контроль для виконання з урахуванням положень ч. 4 ст. 143 КПК України.

В даній частині ухвала набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.

Проводити судове засідання по кримінальному провадженню №494/421/18 за обвинувальний акт кримінального провадження №0000022, внесеного до ЄРДР від 18.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке призначене на 17.03.2020 року 10 год. 30 хв. у дистанційному режимі відеоконференції між Іванівським районним судом Одеської області та Березівським районним судом Одеської області.

Доручити Березівському районному суду Одеської області, що знаходиться за адресою: 67300, м. Березівка, вул. Миру, 17, Веб-сайт: https://br.od.court.gov.ua, E-mail: , забезпечення проведення судового засідання 17.03.2020 року о 10 год. 30 хв.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режими відео конференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису згідно до вимог ч.7 ст.336 КПК України.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, починаючи з 05.03.2020 року по 04.05.2020 року включно, але не довше розгляду справи в суді.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1