ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/607/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 07.04.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.08.2014 року вирок змінено, призначено покарання за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 23 травня 2019 року приблизно о 19-40 годині ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Харків, вулиця Скрипника, 7, приміщення "Копіцентру", маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого незаконного збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає та ніхто не завадить, взявши ключ від шухляди столу в якій знаходились грошові кошти викрав із каси магазину грошові кошти на загальну суму 7932 гривень, після чого його дії були викриті працівником "Копіцентру", розуміючи що його дії викриті ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, та з метою довести свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, які він викрав із шухляди столу, відштовхнувши двері приміщення в якому він знаходився став втікати з місця події, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником поліції, який побачив що той втікає, затримав ОСОБА_7 з грошовими коштами, якими він намагався заволодіти.
Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги всіх пом`якшуючих покарання обставин, а саме те, що він повністю визнав свою вину та щиро покаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно та в повному обсязі повернув потерпілому всі гроші, потерпілий немає до нього ніяких претензій. Крім того по справі не встановлено обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання. Посилається, що має батьків пенсіонерів мати 1948 року народження, батько 1949 року народження, які потребують його допомоги. Також просить зарахувати строк попереднього ув`язнення з 23.05.2019 року, тобто з моменту його фактичного затримання, в строк відбування покарання по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та просили її задовольнити, пояснення прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначеного покарання судова колегія вважає, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження належним чином .

Так при призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме. Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, з середньо-технічною освітою, не одружений,на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуется формально- позитивно.

Відповідно до ст.ст. 66,67 КК України суд врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, ніде не працює, що свідчить про стійку антисоціальну направленість особи обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі на певний строк, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, будуть достатніми для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Доводи обвинуваченого про необхідність пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням даних про його особу, який раніше судимий, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 є суспільно-небезпечною особою і своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання.
Також, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить рахувати йому строк ув`язнення з 23.05.2019 року, а саме з дня фактичного затримання та зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 був затриманий 23.05.2019 року, а отже апеляційна скарга обвинуваченого в цій частині підлягає задоволенню (а.с. 74-77).
Щодо зарахування строку попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), колегія суддів, вважає ці апеляційні доводи такими, що не підлягають задоволенню оскільки, як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин за цим кримінальним провадженням після 21 червня 2017 року.
Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.
Керуючись ст.ст. 405, 407,408 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Вважати, що строк відбуття покарання слід обчислювати з 23 травня 2019 року тобто з дня фактичного затримання.

В решті вирок Київського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді