ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №629/211/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/138/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч. 2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2019 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Люботин, Харківського району, Харківської області, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 30.04.2009 року Харківським районним судом Харківської області за ч.ч. 1,2,3 ст.185, ч.3 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
- 01.06.2011 року Харківським районним судом Харківської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ч.3 ст.70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 14.11.2012 року з Диканівської ВК Харківської області (№12) по відбуттю покарання;
-18.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
-12.09.2014 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
-20.05.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.06.2016 року з Олексіївської ВК Харківської області (№25) по відбуттю покарання;
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком встановлено, що 05.12.2018 року, обвинувачений ОСОБА_7 , з метою вчинення корисливих злочинів на поїзді прибув з м. Харків до м. Лозова Харківської області. Близько 01-30 год., 06.12.2018 року ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання з використанням банківської картки «Ощадбанк», що належить ОСОБА_8 , якою він незаконно заволодів цієї ночі, таємно викрав 820 гривень з банкомату на м-ні № 3 буд. 37 у м. Лозова Харківської області.
Після скоєння злочину з місця події зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, 06.12.2018 року, близько 02 год., біля буд. АДРЕСА_3 ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з використанням викрутки відчинив водійські дверцята автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав планшет «Asus MeMO Pad 7 16GB Black» вартістю 267 гривень та 4 USB-кабелі загальною вартістю 115 гривень.
Після скоєння злочину ОСОБА_7 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 382 гривні.
Крім того, 06.12.2018 року, близько 04 год., біля буд. АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з використанням викрутки відчинив водійські дверцята автомобіля «ЗАЗ 110307» д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав відеореєстратор «DVR Х-5000-с» вартістю 458 гривень, карту пам`яті «Kingston MicroSD HC 4 Gb Class 4» вартістю 68 гривень, набір ключів «EURO CRAFT 8-19 мм» вартістю 643 гривні, пульт ДУ від автомагнітоли «CAR Radio Player Witx Fixed Panel FM/USB/TF/MP5/Remote» вартістю 200 гривень, а також набір ключів «CHAMPION Germany 94 ед» вартістю 944 гривні.
Після скоєння злочину ОСОБА_7 з місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 2313 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить пом`якшити призначене йому покарання у зв`язку з суворістю та при ухваленні остаточного рішення не враховувати йому визначений раніше іспитовий строк за вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12.10.2018 року та застосувати до нього норми ч.5 ст. 72 КК України.
В обгрунутування апеляційних вимог посилається на сприяння в розкритті злочину та бажання відшкодувати спричинену злочином шкоду та відсутність такої можливості в зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі.

Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити в повному обсязі; пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Захисник ОСОБА_11 будучи належним чином повідомлений про час та дату апеляційного розгляду, про що свідчить наявне в матеріалах кримінального провадження повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 135), в судове засідання не з`явивя про поважність причин не повідомив. Обвинувачений ОСОБА_7 вважав можливим розглянуити справу за відсутності захисника, зазначив , що його участь не є необхідною. Враховуючи позицію обвинуваченого а також те, що інших апеляційних скарг в яких би ставилось питання про погіршення становища обвинуваченого немає колегія суддів вважає можливим погодитись з проханням обвинуваченого розглянути справу за відстністю захисника , участь якого відповідно до вимог 52 КПК України не є обовязковою.

Надаючи оцінку доводам апеляціної скарги колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме. Врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів; дані про особу обвинуваченого, який з неповною середньою освітою, не одружений, не працює, неодноразово судимий, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується нейтрально.
Відповідно до ст. 66 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, у виді щирого каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Крім того судом прийнято до уваги, що ОСОБА_7 скоїв злочини середньої тяжкості та призначив покарання яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, але відповідних висновків для себе не зробив, та продовжуючи злочинну діяльність вчинив новий злочини проти власності, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

При таких обставинах, з врахуванням того, що ОСОБА_7 вичинив злочин проти власності, з такою кваліфікуючою ознакою, як повторно, та за одну добу скоїв три крадіжки, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо щирого каяття, сприяння розкриттю злочину та бажання відшкодувати спричинену злочином шкоду,в достатній мірі не впливають на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та скоєного ним злочину і не дають підстав для пом`якшення призначеного покарання.

Тому колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із суворістю колегія суддів не має.

Посилання обвинуваченого щодо врахування покрання за іншим вироком, який не набрав чинності враховані бути не можуть , оскільки покрання призначено в межах цього кримінального провадження а не за сукупністю вироків.

Також, обвинувачений заявив клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 березня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: