Дата документу 02.03.2020 Справа № 937/792/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/242/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/792/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно)

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно)

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обільне Мелітопольського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

частково задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою реєстрації строком на два місяці до 31 березня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2020 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Апелянт, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину групою осіб та його суспільну небезпечність, спосіб та обставини вчинення, тяжкість покарання, та дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів та особистого майна не має, чинив опір співпрацівникам правоохоронних органів при затриманні, вважає, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти нові аналогічні кримінальні правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухані думки слідчого, прокурора, захисника та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов також вірного висновку про наявність лише ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливості ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебував, має постійне зареєстроване місце проживання, по якому позитивно характеризується, а також фактичне місце проживання, по якому мешкає з цивільною дружиною та двома малолітніми дітьми, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, а також не вчиняє дій, які перешкоджають його здійсненню, свідчать, на переконання колегії суддів, про те, що хоча зазначений слідчим у клопотанні ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і є реальним, проте, має мінімальний ступінь його здійснення,що не виключає можливість застосування до ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів враховує й те, що слідчим у клопотанні, а прокурором в судовому засіданні, не наведено переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеному ризику.

Також колегія суддів враховує відсутність даних щодо неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та фактичну поведінку останнього після застосування щодо нього 01 лютого 2020 року запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає колегія суддів увагу й на те, що для забезпечення в даному кримінальному провадженні належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя поклав на нього низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, здійснювати контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 , який перебуває під домашнім арештом, виходячи з положень ч. 5 ст. 181 КПК України, можуть й працівники органу Національної поліції, які мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відсутність у ОСОБА_7 офіційного місця роботи, постійного джерела доходів та особистого майна, виходячи з того, що право особи на працю відповідно до норм Конституції України є вільним вибором особи, всупереч доводам прокурора не свідчить, що саме ці обставини можуть призвести до продовження вчинення ОСОБА_7 нових аналогічних кримінальних правопорушень або до продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а тяжкість кримінального правопорушення, на яку посилається апелянт, всупереч його доводам, була врахована слідчим суддею при прийнятті рішення.

Твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 чинив опір співпрацівникам правоохоронних органів при затриманні, спростовується відсутністю в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Посилання апелянта на обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , не є предметом розгляду при вирішенні питання про застосування щодо особи заходів забезпечення кримінального провадження.
Отже, з огляду на зазначені вище обставини, застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Саме вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2020 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою реєстрації строком на два місяці до 31 березня 2020 року, без застосування електронних засобів контролю, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: