МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/812/253/20Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 331 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2020 року м. Миколаїв
Суддя-доповідач Миколаївського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та представника потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2019 року, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовлено,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0000189 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 3 статті 365 Кримінального кодексу України (надалі КК України).

13 грудня 2019 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою. Постановлено змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 11 лютого 2020 року, зобов`язавши його не залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово. Зобов`язавши ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду на час судового розгляду даного кримінального провадження.

18 грудня 2019 року прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та представником потерпілої ОСОБА_4 до Миколаївського апеляційного суду подано апеляційні скарги на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2019 року.
Перевіривши апеляційні скарги, вважаю, що вони підлягають поверненню особам, які їх подали, з таких підстав.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до частини 2 статті 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року, положення частини 2 статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу. Можливість апеляційного оскарження та перегляду апеляційним судом рішення про тримання під вартою, ухваленого судом першої інстанції, має на меті, насамперед, уникнення свавільного позбавлення волі.

Тобто, право на апеляційне оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною 1 статті 392 КПК України, належить виключно особі, відносно якої застосовано або продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та її захиснику.

Виходячи зі змісту зазначеного рішення Конституційного суду України та положень КПК України, прокурор та представник потерпілої не є суб`єктами звернення з апеляційними скаргами на ухвалу суду за результатами розгляду клопотання про застосування, продовження, зміну запобіжного заходу в суді першої інстанції. Крім того, ухвала суду першої інстанції про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що апеляційні скарги подано прокурором та представником потерпілої, які не є суб`єктами звернення з апеляційними скаргами на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, апеляційна скарга підлягає поверненню особам, які їх подали.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 392, 399, 404, 405, 424, 426, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та представника потерпілої ОСОБА_4 повернути особам, які їх подали.

Копію ухвали про повернення апеляційних скарг разом з апеляційними скаргами та усіма доданими до них матеріалами невідкладно надіслати прокурору та представника потерпілої.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя