Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/121/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому матеріали клопотання про звільнення від покарання за хворобою за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 , про звільнення від покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України залишено без задоволення,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений звернувся до Петрівського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про звільнення від покарання за хворобою.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав, що звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання затверджений наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України за № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що клопотання повинно бути подане начальником виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених, з обов`язковим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Проте, суду не надано висновків лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого ОСОБА_8 щодо наявності у нього захворювання, визначеного Переліком захворювань, а тому засуджений не підлягає звільненню від подальшого відбування покарання у зв`язку із наявністю хвороби, оскільки відсутні підстави для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання за хворобою задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник зазначає, що рішення суду першої інстанції, зокрема, обґрунтовано тим, що суду не надано висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності у нього захворювання визначеного Переліком затвердженого Наказом Мінюста за №1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Проте, захисник зазначає, що засудженим та ним, як його захисником, в судовому засіданні заявлялось клопотання щодо надання такого висновку. Клопотання обґрунтовувалося тим, що відповідне медичне освідування засудженого не можливо провести на час розгляду справи в суді через відсутність паспорта у засудженого. Виготовлення паспорта та освідування засудженого лікарсько-консультативною комісією можливе в найближчий час. Але в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Отже, захисник вважає, що за вказаних вище обставин суд однобічно поставився до розгляду справи не надав можливості засудженому подати докази своєї хвороби.

Засуджений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про звільнення його від покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що 28.11.2019 року судом безпідставно не було задоволено його клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку з тим, що адміністрація колонії не надала на засудженого медико-соціально експертної комісії (МСЕК) для підтвердження медичної документації та надання медичних документів до суду.

В наслідок чого справа не може бути розглянута, оскільки буде допущена однобічність та неповнота судового розгляду, під час якого залишаться недослідженими обставини, висновки, яких мають вагоме значення для постановлення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Крім того, 28.11.2019 року в судовому засіданні не був допитаний начальник медичної частини, в обов`язок якого входить направлення засудженого на МСЕК та подання до суду медичних документів. Покази вказаної особи, мали істотне значення та в значній мірі могли вплинути на висновки суду.

Так, допущена однобічність та неповнота судового розгляду вплинула на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги докази ( медичну документацію, покази начальника МСЧ), які могли вплинути на висновки суду.

Таким чином, було грубо порушено його право на захист, оскільки він був позбавлений можливості задавати питання начальнику МСЧ Петрівської ВК № 49, не мав можливості посилатися на медичну документацію МСЕК, у зв`язку з чим не міг подати до суду додаткові клопотання про витребовуваня додаткових документів, призначенні експертиз, тощо. Тобто, не мав можливості у повному обсязі реалізувати своє право на захист, оскільки не міг зібрати та подати до суду необхідні докази.

Також, засуджений зазначає, що суд в обґрунтування своїх висновків посилається на перелік захворювань, які є підставою для звільнення від подальшого відбування покарання на Перелік затверджений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Водночас у своєму клопотанні він вказав, що ВІЧ - інфекція 4 клінічної стадії у нього виявлена 30.04.2014 року, тобто на момент дії Переліку захворювань затвердженого Наказом № 3/6 від 18.01.2000 року. Проте, вказаний нормативно правовий акт застосувати раніше не мав можливості, оскільки відбував покарання на не підконтрольній Україні території в Слов`яносербській ВК (№ 60), Луганської області. Те, що вказаний наказ у даний час втратив чинність, проте має застосовуватися до нього відповідно до ст. 5 КПК України та в силу ст. 58 Конституції України.

Більш того, засуджений ОСОБА_8 зазначає, що з ухвали районного суду убачається, що в судовому засіданні приймав участь представник колонії ОСОБА_9 , проте, він не є медичним працівником, не є начальником його відділення, у зв`язку з чим не міг зазначити про його стан здоров`я, а також надати характеристику, як засудженому. Таким чином, не мав права підтримувати прокурора про відмову у клопотанні засудженого, що також свідчить про однобічність та неповноту судового розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого, захисника, який відмовився від свої апеляційних вимог та підтримав апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора, яка заперечила щодо апеляційних вимог, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з рішення суду першої інстанції, підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України, стало те, що клопотання повинно бути подане начальником виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених, з обов`язковим висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, тобто порядок звернення з відповідним клопотанням до суду не відповідає вимогам закону.

З таким висновком погоджується і колегія апеляційного суду враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 59, ч. 5 ст. 154 КВК України, стосовно особи, яка після постановлення вироку визнана інвалідом першої чи другої групи або досягла пенсійного віку, або захворіла на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, кримінально-виконавча інспекція чи адміністрація виправного центру вносить до суду подання про звільнення такої особи від відбування покарання. Подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії. На вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.

Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою врегульований спільним наказом МЮУ і МОЗУ від 15.08.2014 № 1348/5/572 (далі Наказ), яким затверджено Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, відповідно до п. 6 розділу VІ якого, - з урахуванням результатів медичного огляду засудженого лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку.

Пунктом 11 розділу VІ Порядку визначено, що на підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Таким чином, на даний час безпосереднім суб`єктом звернення із зазначеним клопотанням (поданням) є Державна установа «Петрівська виправна колонія (№49)» та за умови наявності висновку лікарсько-консультативної комісії.

У порушення вищевказаних норм, засуджений самостійно звернувся до суду з відповідним клопотанням, проте від адміністрації ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», клопотання про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_8 , в порядку ст.84 КК України не надходило.

Таким чином, рішення районного суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ґрунтується на вимогах закону та відповідає фактичним обставинам справи.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням, у тому числі засудженого. Проте, вказана норма є загальною, вона не вказує безпосередньо на клопотання про звільнення у зв`язку із хворобою, а спеціальна норма, яка передбачена КВК України, вказує на безпосереднього суб`єкта, який має право звертатися до суду із відповідним клопотанням.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити засудженому, що він має право безпосередньо звертатися до суду із відповідним клопотанням у разі, якщо адміністрація установи за його заявою про застосування відносно нього звільнення у зв`язку з хворобою, а також про його обстеження для подальшого складання висновку ЛКК, відмовить у її задоволенні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2019 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 , про звільнення від покарання за хворобою, в порядку ст.84 КК України залишено без задоволення без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4