Справа № 751/478/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/43/20
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009441, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 1 серпня 2019 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Бурейського району, Амурської області, Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01 грудня 2004 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.186, ст.ст. 75, 76, 104 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

18 березня 2005 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

04 липня 2005 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.1 ст.296, ч.2 ст.185, ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 14 серпня 2007 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 9 місяців 7 днів;

02 лютого 2009 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст.ст. 70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 15 грудня 2012 року умовно-достроково невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 29 днів;

17 березня 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.125, ст.ст. 71,72 КК України до 1року 3 місяців позбавлення волі;

20 листопада 2014 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 19 січня 2018 року з Коростенської виправної колонії Житомирської області (№ 71) по відбуттю строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 1 серпня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 715 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду та застосувавши щодо ОСОБА_8 ст. 69 КК України і призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що його підзахисний добровільно віддав викрадене майно співробітникам поліції хоча мав можливість позбавитися його і на його думку, вказана обставина в сукупності з іншими пом`якшуючими обставинами істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Апелянт також зазначає, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин але фактичних наслідків на даний час немає, майно добровільно повернуто, цивільний позов відсутній і потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання.

- обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції, обрати відносно нього більш м`яку міру запобіжного заходу, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом було взято до уваги пояснення працівників поліції, хоча вони відрізняються від подій які булли досліджені в ході перегляду відео з камер відео фіксацій. Апелянт також зазначає, що він лише частково визнає вину в частині того, що він штовхнув потерпілого, а про викрадення ОСОБА_9 телефону він дізнався згодом та намагався повернути телефон. Обвинувачений також звертає увагу на те, що пояснення потерпілого відрізняються від раніше наданих ним пояснень та від зафіксованих подій камерами поліцейських.

Суд першої інстанції встановив, що 05.12.2018 близько 00годин 05 хвилин ОСОБА_8 разом з неосудним внаслідок хронічного психічного захворювання параноїдної шизофренії (F 20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду) ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку № 10-А по вул. Івана Мазепи у м.Чернігові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи повторно, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, при цьому ОСОБА_8 шляхом ривку за капюшон куртки ОСОБА_10 , повалив останнього на землю, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 та, утримуючи останнього за руки на землі, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обшукали його одяг, в ході чого ОСОБА_8 із внутрішньої лівої кишені куртки потерпілого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Sumsung» серія «Galaxy А5» в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 4826 грн.95 коп., у комплекті з сім-карткою мобільного оператору «Lifecell» вартістю 60,00грн., та чохлом-книжкою для мобільного телефону «Sumsung» Flip wallet вартістю 192 грн.85коп., що належать ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 5079 грн.80 коп.

Захисник ОСОБА_7 до початку судового розгляду від своєї апеляційної скарги відмовився з чим погодився його підзахисний, обвинувачений ОСОБА_8 .

У зв`язку із відмовою захисника від своєї апеляційної скарги, колегією суддів розглядається лише апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , подана захисником-адвокатом ОСОБА_7 апеляційна скарга не підлягає розгляду, а апеляційне провадження в цій частині підлягає закриттю.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які висловилися на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам по справі, обґрунтований сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому йому обвинуваченні фактично визнав та пояснив, що дійсно 05 грудня 2018 року близько опівночі вони з ОСОБА_9 йшли по вулиці Щорса (Івана Мазепи), їм назустріч рухався потерпілий ОСОБА_10 і нього (Кондратенка) виник умисел наживитися на потерпілому. В процесі розмови з потерпілим виник конфлікт, він смикнув ОСОБА_10 за капюшон куртки та повалив на землю, обшукавши потерпілого, з внутрішньої лівої кишені куртки витягнув телефон марки «Sumsung» «Galaxy А5». Разом з ОСОБА_9 вирішили віднести телефон до ломбарду. Потім якась дівчина закричала: «стійте, поліція!». Вони не встигли далеко відійти, оскільки були затримані працівниками поліції, які вилучили викрадений телефон.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 , в судовому засіданні визнав вину частково та пояснив, що він лише штовхнув потерпілого з метою самооборони, оскільки останній перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, а телефон викрав ОСОБА_9 , який повідомив про це коли вони вже відійшли від місця події і він намагався в подальшому повернути телефон потерпілому.

Визнаючи ОСОБА_8 винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно суд навів у вироку переконливі судження на обґрунтування цього висновку.

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, місцевий суд обґрунтував дослідивши і проаналізувавши пояснення:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні свою вину фактично визнав;

- потерпілого ОСОБА_10 , який підтвердив, що 05 грудня 2018 року близько опівночі він йшов в районі інституту геологорозвідки, йому зустрілись двоє молодих людей, на той час незнайомі, з якими зав`язалась розмова, в ході якої його штовхнули за капюшон, повалили, обшукали його одяг, з лівої внутрішньої кишені його куртки викрали належний йому мобільний телефон марки «Sumsung» «Galaxy А5». Він бачив, як забирав телефон ОСОБА_8 . Поліцію викликала якась дівчина, після приїзду поліції його опитували, все викрадене майно повернули співробітники поліції.

- свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що у вказаний день на початку грудня 2018 року у нічний час вона біля інституту геологорозвідки побачила двох молодих людей, один з яких був ОСОБА_9 , а другий нижче зростом ОСОБА_8 , який наносив удари потерпілому, бачила, як ОСОБА_8 витягнув у потерпілого мобільний телефон у чохлі з чорним екраном. В той час цілком могла розгледіти людей, оскільки була на відстані 5-ти метрів від них. З метою допомогти потерпілому вона викликала поліцію.

- свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , котрі в судовому засіданні засвідчили, що 05 грудня 2018 року о 00 год.10хв. під час патрулювання отримали виклик про грабіж та прикмети осіб, що його вчинили. Заявником була дівчина, звичайний перехожий. Приїхавши на вул. Реміснича біля залізничного ліцею виявили двох осіб за ознаками з описання, встановили особи ОСОБА_8 за паспортом, ОСОБА_9 за посвідченням інваліда. У ОСОБА_8 був телефон, схожий з описом в орієнтуванні. Він пояснив, що наніс потерпілому удар та забрав телефон.

Встановлені судом обставини, щодо винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, крім показань потерпілого та свідків, також підтверджується даними, що містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 05 грудня 2018 року, яким зафіксовано виявлення та вилучення у ОСОБА_8 мобільного телефона марки «Sumsung» моделі «Galaxy А5» в корпусі чорного кольору у комплекті з сім-карткою мобільного оператору «Lifecell»;

- висновку судової товарознавчої експертизи № 82-84/19-24 відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «Sumsung» серії Galaxy А5, з урахуванням зносу, станом на 05 грудня 2018 року складає 4826,95 грн., вартість чохла-книжки для мобільного телефону марки «Sumsung» Flip wallet модель EF-WA510 з урахуванням зносу станом на 05 грудня 2018 року складає 192 грн.85 коп., середня ринкова вартість стартового пакету оператора мобільного зв`язку «Lifecell» станом на 05 грудня 2018 року складає 60 грн.;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 16 січня 2019 року за участі підозрюваного ОСОБА_8 з якого слідує, що останній на місці підтвердив та продемонстрував обставини відкритого викрадення чужого майна у ОСОБА_10 05 грудня 2018 року разом з ОСОБА_9 у м. Чернігові по вул.Івана Мазепи, а саме мобільного телефону;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 19 січня 2019 року за участі потерпілого ОСОБА_10 з якого слідує, що останній підтвердив та продемонстрував обставини відкритого викрадення у нього 05 грудня 2018 року двома невідомими чоловіками мобільного телефона марки «Sumsung Galaxy А5» у м. Чернігові по вул. Івана Мазепи;

- висновку судово-психіатричного експерта № 682 від 20 грудня 2018 року, згідно якого ОСОБА_9 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

Вище зазначені докази покладені місцевим судом в обґрунтування вини обвинуваченого лише в сукупності та взаємозв`язку з поясненнями потерпілого та свідків.

У відповідності до вимог ст. 10 КПК України, судом було створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції щодо його непричетності до викрадення телефону потерпілого колегія суддів вважає такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи і розцінює їх намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення з огляду на наступне.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений фактично визнав вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні, потерпілий ОСОБА_10 прямо вказав на ОСОБА_8 , як на особу, що забирала його телефон, свідок ОСОБА_11 також стверджувала, що саме ОСОБА_8 наносив удари потерпілому та витягнув телефон і дані обставини вона бачила з невеликої відстані, а свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вказали, що у обвинуваченого перебував викрадений телефон і він їм повідомив, як ним заволодів. Крім того, встановлені обставини були підтверджені обвинуваченим та потерпілим в ході проведення слідчих експериментів за їх участі.

Тобто, враховуючи вищевикладену сукупність безсумнівних доказів вини ОСОБА_8 у заволодінні телефону із застосуванням насильства колегія суддів визнає неспроможною версію обвинуваченого, що телефоном заволодів ОСОБА_9 , а він лише штовхнув потерпілого з метою самооборони.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що показання працівників поліції різняться з відеозаписом їх нагрудних камер колегія суддів не може визнати обґрунтованими, з огляду на те, що вказаний відеозапис не покладався в основу ухваленого обвинувального вироку, показання вказаних свідків стосуються лише подій, які відбувалися через деякий час після вчинення злочину і враховувалися тільки в сукупності з іншими доказами, які повністю доводять вину ОСОБА_8 .

В ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на неодноразове обрання з порушеннями щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 грудня 2018 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 3 лютого 2019 року, в подальшому, оскільки строк дії обраного запобіжного заоду у вигляді тримання під вартою закінчився 3 лютого 2019 року, в ході підготовчого судового засідання ухвалою Новозаводського районного суду від 4 лютого 2019 року було задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 . Мотивів, у зв`язку з якими обвинувачений вважає, що вказані рішення суду були ухвалені з порушеннями, апеляційному суду надано не було, і їх не було встановлено в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі, що показання потерпілого в судовому засіданні різняться з його раніше наданими показаннями під час досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів вважає, що посилання обвинуваченого на неврахування місцевим судом психічного стану ОСОБА_9 не має жодного відношення до обвинувачення, яке було пред`явлено ОСОБА_8 .

Давши належну оцінку зібраним у справі та дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочин та обставину, яка обтяжує таке покарання - рецидив злочину, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 1 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4