ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2602/1749/12
провадження № 1/753/6/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він скоїв шахрайство та підбурювання до замаху на давання хабаря за наступних обставин:

Так, в провадженні слідчого відділу Дніпровського ГУМВС України в місті Києва знаходилась кримінальна справа №04-30182, яку порушено 02.01.2012 року відносно ОСОБА_6 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Досудове розслідування по справі проводив слідчий слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві старший лейтенант міліції ОСОБА_5 .

В ході розслідування даної справи ОСОБА_5 , в період часу з 03 по 04 січня 2012 року, в робочий час, знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул.Лебедева,14-А в м. Києві, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, повідомив ОСОБА_6 , що начебто для прискорення виконання призначеної у справі судово-медичної експертизи необхідно дати йому гроші у сумі 500 гривень.

За результатами проведеного досудового слідства 18.01.2012 року слідчий ОСОБА_5 направив кримінальну справу щодо ОСОБА_6 в порядку ст.225 КПК України прокурору Дніпровського району м.Києва для затвердження обвинувального висновку.

При цьому, в ході досудового слідства ОСОБА_5 судово-медична експертиза у справі була призначена та проведена безоплатно експертами Київського міського бюро судово-медичних експертиз.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 02.02.2012 року, приблизно о 12 годині, в своєму службовому кабінеті №25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул.Лебедева,14-А в м. Києві, одержав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 500 гривень, завуалювавши це шляхом перерахування їх останнім на вказаний ОСОБА_5 картковий рахунок № НОМЕР_1 у відділенні «Приват Банку» та розпорядився ними на власний розсуд.

Крім того, в провадженні слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києва знаходилась кримінальна справа №04-30182, яку порушено 02.01.2012 року відносно ОСОБА_6 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудове розслідування по справі проводив слідчий слідчого відділу Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві старший лейтенант міліції ОСОБА_5 .

За результатами досудового слідства 18.01.2012 року ОСОБА_5 кримінальну справу щодо ОСОБА_6 направлено в порядку ст.225 КПК України прокурору Дніпровського району м. Києва.

В кінці січня 2012 року, в робочий час, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем роботи в своєму службовому кабінеті №25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві по вул.Лебедева,14-А в м. Києві зустрівся з ОСОБА_6 .

Під час зустрічі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 може бути звільнений Дніпровським районним судом м. Києва від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням його з потерпілою, повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, став підбурювати ОСОБА_6 до давання хабара, пояснивши це тим, що без його допомоги він не зможе уникнути кримінальної відповідальності, коли справа буде на розгляді у Дніпровському районному суді м. Києва. За надання допомоги по закриттю кримінальної справи в суді, у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілим, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 передати йому гроші в сумі 500 доларів США.

09.02.2012 року приблизно 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 в своєму службовому кабінеті № 25 Територіального відділу міліції №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві по вул. Лебедєва, 14-А в м. Києві отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 350 доларів США, що по курсу Національного банку України становить 2796, 47 грн. та 1 200 гривень, а всього 3996,47 грн. за начебто вирішення питання щодо закриття кримінальної справи відносно останнього в Дніпровському районному суді м. Києва у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілим.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1, 2 ст.190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27 ч.2 ст. 369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 не визнав своєї вини у інкримінованих йому злочинах та показав суду, що він будь-яких злочинів не вчиняв, працював згідно норм чинного кримінального та кримінально процесуального законодавства, а грошові кошти йому підкинув начальник відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю управління в місті Києві, служби безпеки України ОСОБА_7 , який 09.02.2012 року приймав безпосередню участь у фабрикуванні матеріалів відносно нього, коли до ОСОБА_5 до службового кабінету прийшов ОСОБА_6 і попросив допомогти йому правильно скласти заяву до суду, а після чого почав пропонувати грошові кошти, на що ОСОБА_5 відмовився, та повідомив ОСОБА_6 , щоб той вийшов з кабінету. Після чого, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 вийшли зі службового кабінету та ОСОБА_5 зачинив його на замок, а ключі від кабінету поклав до своєї валізи, та попрямував до сходів з 5-го поверху. ОСОБА_6 ішов попереду, а він позаду. Коли він дійшов до сходів, то відчув сильний удар по голові, після чого йому почали заламувати руки та притиснули до стіни, він відчув ще декілька ударів по голові та по ногам, після нанесення тілесних ушкоджень йому надягнули кайданки. В цей час зі сходин на 5-й поверх піднявся начальник відділу по боротьбі с корупцією та організованою злочинністю управління в місті Києві служби безпеки України ОСОБА_7 , який пішов відразу до службового кабінету ОСОБА_5 , смикнув за ручку дверей кабінету, які були зачинені. ОСОБА_7 дав команду, щоб ОСОБА_5 підвели до кабінету, коли його підвели до службового кабінету то ОСОБА_7 почав на нього кричати та вимагати, щоб він йому надав ключі від свого службового кабінету. На що ОСОБА_5 запитав, де поняті. ОСОБА_8 сказав, що поняті зараз підійдуть, і самостійно не дочекавшись понятих, дістав ключ від службового кабінету ОСОБА_5 , відчинив його, зайшов і на сейфі під червону папку, підкинув гроші, які ОСОБА_5 відмовився взяти у ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_7 вийшов з кабінету і дав команду завезти ОСОБА_5 до його кабінету, що його підлеглі і зробили. Все це бачили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які з даного приводу давали покази на досудовому розслідуванні.

В подальшому приблизно через пів години приїхав слідчий ОСОБА_11 та два понятих, знайомих працівників СБУ, які провели огляд кабінету. Також на місці був присутній захисник ОСОБА_12 , однак його не допускали до ОСОБА_5 . Слідчий ОСОБА_11 та працівники СБУ будь-яких ухвал та рішень суду, що дозволяли провести огляд або обшук службового кабінету не надали, що свідчить про незаконні дії з їхнього боку. Після проведення огляду слідчим ОСОБА_11 , було виявлено грошові кошти, які, як вказав ОСОБА_5 він не брав, а весь час під відеозапис повідомляв, що гроші йому підкинули. Після чого було зроблено змиви з рук, і в подальшому експертиза показала, що на руках ОСОБА_5 будь яких слідів порошку з грошей не виявлено.

В подальшому ОСОБА_5 доставили до Дарницької прокуратури для проведення слідчих дій. Під час досудового розслідування слідчий ОСОБА_11 провів дактилоскопічну експертизу, яка показала, що на грошових коштах, які були вилучені у службовому кабінеті ОСОБА_5 , є відбитки пальців рук, які придатні для ідентифікації по ним особи, та належать різним особам. Однак, факт того, що саме ОСОБА_7 підкинув гроші, слідчим ОСОБА_11 ніяким чином не перевірялося, чим приховав злочинні дії ОСОБА_7 . Також, ОСОБА_5 вказав, що в ході розслідування даної кримінальної справи був допитаний ОСОБА_6 , з допитом, якого він був ознайомлений і зробив собі фотокопію, який був підставою для порушення кримінальної справи відносно нього, однак в подальшому ОСОБА_5 знову взяв матеріали справи на ознайомлення та виявив, що текст протоколу допиту ОСОБА_6 змінений, про що ОСОБА_5 заявляв під час розгляду справи в суді попереднім суддею, який виніс ухвалу про проведення перевірки щодо дій слідчого ОСОБА_11 .

ОСОБА_5 вказав, що в матеріалах справи всі докази сфабриковані, роздруківки аудіо та відеозаписів не відповідають самому аудіо файлу. Тобто в матеріалах кримінальної справи всі речові докази є копіями, що підтверджено і висновком експертизи. Вважає себе невинним у вчиненні інкримінованих йому злочинах.

В судовому засіданні оголошенні показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , які дані ними під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_6 показав, що в особистому користуванні має автомобіль марки ЗАЗ-21114 державний номер НОМЕР_2 , тому займається приватним перевезенням пасажирів. 23.12.2011 року біля 23 години під час керуванням вказаним транспортним засобом на пішохідному переході по пр-ту Тичини,11 в м. Киві він здійсним наїзд на пішохода ОСОБА_16 . На місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди за його викликом прибули медичні працівники та працівники дорожньої автоінспекції. Потерпіла ОСОБА_16 була доставлена до лікарні. На місці події був складений протокол дорожньо-транспортної пригоди та він надав свої пояснення з приводу обставини ДТП. Наступного дня він поїхав до лікарні швидкої медичної допомоги та провідав ОСОБА_16 , яка виявилась знайомою його дружини. З потерпілою вони домовились про те, що він повністю відшкодує завдану їй шкоду в результаті ДТП. Загальна сума домовленості склала 22 тис. грн., в яку входила вартість за лікування за медичні препарати та за моральну шкоду. Приймаючи до уваги, шо в нього не було такої суми, щоб відразу виплатити завдану шкоду ОСОБА_16 , то вони прийшли до спільної згоди про те, що суму в 22 тис. грн. він виплатить потерпілій на протязі 8 місяців. ОСОБА_17 написала заяву про те, що не має до нього матеріальних претензій. 03 чи 04 січня 2012 року його по телефону викликав до себе слідчий СВ Дніпровського Р У ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 з приводу порушення кримінальної справи щодо нього за скоєння ДТП, в результаті чого були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_16 та попрохав його приїхати до приміщення відділу міліції, який розташований по вул.Лебедєва,14- А в м. Києві. Він приїхав на виклик ОСОБА_5 до відділу міліції та зайшов до кабінету ОСОБА_5 . В ході розмови ОСОБА_5 сказав, що з приводу скоєння ДТП щодо нього порушено кримінальну справу, ОСОБА_5 допитав його в якості підозрюваного. Від участі захисника в справі він відмовився, бо вважав, що винен в скоєнні даної ДТП, до того ж ОСОБА_5 сказав, що за необхідності його теж проконсультує, як правильно написати всі необхідні документи. Після допиту ОСОБА_5 сказав, що необхідно швидше закінчити розслідування по справі щодо нього, але затримувати буде проведення у справі судово-медичної експертизи, а для того, щоб її швидше зробили, то йому треба дати гроші в сумі 500 гривень, за які той вирішить питання, щоб судово- медичну експертизу експерти зробили швидко. Також, ОСОБА_5 сказав, що якщо він відмовився від послуг захисника, то він буде його консультувати по справі, але за це треба заплатити гроші в сумі 500 доларів США, однак ніяких гарантій за те, яке рішення прийме щодо нього суд ОСОБА_5 не дає. Він погодився на те, щоб дати ОСОБА_5 гроші в сумі 500 гривень для проведення судово медичної експертизи та 500 доларів США за надання йому консультацій. Однак, він сказав ОСОБА_5 , що на даний час не має таких грошей, бо значна частина від отриманого ним заробітку іде на відшкодування збитків потерпілій, тому їх зможе дати пізніше. На що ОСОБА_5 відповів, що розраховує на його порядність. Через деякий час, приблизно в кінці січня 2012 року, йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 , який сказав, щоб він під`їхав до нього на роботу. Він приїхав за викликом слідчого наступного дня. Приймаючи до уваги, що як особа, яка читає періодичну пресу та дивиться телевізор, він розумів, по під час першої їх зустрічі слідчий ОСОБА_5 пропонував йому протизаконні речі, а саме надання грошових коштів за проведення експертизи та надання консультацій, тим більше всі говорять про боротьбу з корупцією. Тому, щоб якось себе захистити і щоб в подальшому не виникало питання з приводу того, що він дає хабар слідчому, на зустріч з ОСОБА_5 свідок взяв з собою диктофон. Зайшовши до кабінету ОСОБА_18 , він привітався з ним, підписав документи. ОСОБА_5 сказав, що справу закінчує та передає в суд, що в суді йому треба щиро розкаятись та написати заяву про те, що потерпіла не має до нього претензій і просити суд справу щодо нього закрити. Потім, ОСОБА_5 запитав, коли в нього будуть гроші, щоб заплатити за проведену експертизу та за швидке вирішення питання в суді, щоб у нього не було судимості, бо в противному випадку той буде приймати міри до того, щоб стосовно нього був винесений вирок по всій суворості закону. Свідок сказав, що гроші ще не зібрав і, як тільки збере, то приїде до слідчого. Далі, він поспілкувався зі своїми знайомими, в розмові з якими розповів про те, що йому потрібно давати гроші слідчому міліції за проведення експертизи та надання консультацій. Вислухавши його розповідь вони сказали, що проведення експертиз по таких справах є безкоштовним, а платить слідчому за надання консультацій теж є безпідставним, бо він і так виплачує збитки потерпілій, яка до нього претензій не має і це є підставою до закриття кримінальної справи в суді. Отже, він прийшов до висновку, що слідчий просто хоче отримати від нього грошові кошти для власного збагачення. На це він відповів знайомим, що не знає, що йому робити, на що один із них сказав, що допоможе в вирішенні цього питання. Наступного дня йому зателефонував чоловік, який сказав, що працює в Службі безпеки України та запропонував зустрітись. Під час зустрічі він розповів тому про те, що трапилось з ним, а також те, що йому потрібно дати гроші слідчому в сумі 500 гривень за проведення експертизи та 500 доларів США за надання юридичних консультацій. Для підтвердження своїх слів він передав працівнику СБУ диск з записом його розмови з ОСОБА_5 . Працівник СБУ, вислухавши його, сказав, що слідчий ОСОБА_5 діє протиправно і запропонував прийняти участь в проведенні оперативних заходів по документуванню протиправних дій ОСОБА_5 , додавши, що за це він не буде нести відповідальності, на що ОСОБА_6 погодився. 01.02.2012 року він зателефонував ОСОБА_5 і сказав тому, що має певну суму про яку вони домовлялись і, що наступного дня приїде. 02.02.2012 року перед тим, як їхати на зустріч з ОСОБА_5 працівники СБУ вручили йому в присутності понятих технічні засоби для фіксації розмов з ОСОБА_5 та гроші в сумі 500 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, які були перед цим відксерокопійовані. В цей же день, біля 12 години він прийшов до службового кабінету ОСОБА_5 . В кабінеті ОСОБА_5 був один. В ході розмови він сказав ОСОБА_5 про те, що знайшов собі іншу роботу, яка пов`язана з виїздами за межі м. Києва. ОСОБА_5 продиктував йому зразок заяви, яку йому та потерпілій треба надати судді, щоб його звільнили від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілою. Далі, він сказав ОСОБА_5 , що має при собі 500 гривень за експертизу. На це ОСОБА_5 відповів, щоб цю суму він перевів на кредитну картку Приват Банку і назвав йому номер картки № НОМЕР_1 . ОСОБА_5 сказав, щоб він тому зателефонував, як тільки перерахує гроші на цей картковий номер. Після цього він поїхав до приміщення відділення Приват Банку, яке розташоване в районі Ленінградської площі. Коли він передав гроші в сумі 500 гривень касиру та номер платіжної картки, то касир сказала йому, що ця картка на ім`я якоїсь ОСОБА_19 , а не на ім`я ОСОБА_5 . Гроші на вказаний ОСОБА_5 рахунок ним були перераховані. Після цього, як йому вказував ОСОБА_5 , він зателефонував останньому і сказав, що гроші перерахував на картку, але картка зареєстрована на якусь ОСОБА_19 . На це ОСОБА_5 відповів, що він знає і розбереться сам. На цьому їх розмова закінчилась. 07.02.2012 року об 11 годині за викликом по повістці він прибув до приміщення Дніпровського районного суду м.Києва, яке розташоване по вул Сергієнка, 3 в м. Києві, де відбувся попередній розгляд справи щодо нього за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Судове засідання вів суддя Хіміч. Йому була вручена копія обвинувального висновку та наступне судове засідання призначено на 13.02.2012 року на 15 годину. В обвинувальному висновку не було вказано про те, що він домовився з потерпілою щодо відшкодування їй завданої шкоди і тому, в нього були підозри щодо виконання ОСОБА_5 його прогнозів з приводу того, що якщо він не принесе йому 500 доларів США, то отримає реальну міру покарання за скоєний злочин і ніякого закриття кримінальної справи за примиренням сторін не буде. Тому, 09.02.2012 року вранці, з метою документування протиправних дій ОСОБА_5 в приміщенні СБУ у м. Києві в присутності понятих йому були вручені грошові кошти в сумі 350 доларів США, купюрами номіналом по 50 та 100 доларів США та 1200 гривень, купюрами номіналом по 200 гривень. Тобто загальна сума становила 500 доларів США, як йому і вказував ОСОБА_5 . Вказані грошові купюри були оброблені спеціальним порошком, який під променями ультрафіолетової лампи має специфічне світло-зелене світіння та на деяких грошових купюрах був зроблений напис «Хабар СБУ», що під променями ультрафіолетової лампи має специфічне фіолетове світіння. Ці грошові купюри йому були вручені, їх працівник СБУ згорнув пополам та поклав до лівої кишені його куртки і їх він до моменту передачі ОСОБА_5 не торкався. Також йому були вручені спеціальні технічні засоби для фіксування зустрічі з ОСОБА_5 . Біля 11 години він зателефонував ОСОБА_5 і сказав, що йому потрібно написати на суд додаткову заяву і він привезе гроші в сумі 500 доларів США. Разом з оперативними працівниками СБУ біля 12 години, він приїхав до приміщення відділу міліції по вул.Лебедєва,14-А в м.Києві, піднявся на 5 поверх, де знаходиться кабінет ОСОБА_5 і зайшов до кабінету. В кабінеті вони були вдвох. Він запитав у ОСОБА_5 з приводу того, яку потрібно написати заяву на суд, щоб його звільнили від кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 продиктував текст, а він записував на аркуші. ОСОБА_5 сказав, що поспішає і запитав, чи може він його підвезти на Троєщину, на що він відповів, що зможе і додав, що привіз з собою обумовлену суму. ОСОБА_5 , запитав у нього, скільки коштів він привіз, на що він відповів, що привіз всю суму. Він став діставати з лівої кишені куртки гроші, які були йому вручені працівникам СБУ для документування протиправних дій ОСОБА_5 , але останній просто вказав йому головою, нічого при цьому не говорячи, в напрямку металевого сейфа, який стояв біля стіни праворуч. По кивку голови ОСОБА_20 він зрозумів, що гроші той в руки брати не хоче, а хоче, щоб він їх поклав на сейф. У зв`язку з цим, він гроші в сумі 350 доларів США та 1200 гривень поклав на вказаний сейф зверху під папку з паперами червоного кольору. Після цього він та ОСОБА_5 разом вийшли з його робочого кабінету, першим вийшов ОСОБА_5 і, коли він виходив з кабінету, то був затриманий працівниками СБУ (т.1 а.с.79-85).

Свідок ОСОБА_13 показав, що 02.02.2012 року біля 11 години він був запрошений працівником УСБУ у місті Києві в якості понятого до приміщення Управління служби безпеки України у м. Києві, яке розташоване по провулку Аскольдовому, 3-А в м.Києві.

В його присутності та присутності ще одного понятого, працівник УСБУ у м.Києві оглянув грошові кошти у сумі 500 гривень купюрами номіналом по 100 гривень кожна в кількості 5 купюр, що були надані раніше не знайомим громадянином, який представився ОСОБА_6 . Працівник УСБУ у м. Києві роз`яснив присутнім, що метою є огляд грошових коштів, необхідних для проведення оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання незаконної винагороди співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 .

Номера та серії цих купюр були внесені до протоколу огляду та вручення грошових коштів, самі грошові купюри ксерокопійовані, після чого вони були повернуті ОСОБА_6 для участі у проведенні оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання незаконної вигоди співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві ОСОБА_5 . Він ознайомився з даним протоколом та підписав. 09.02.2012 року біля 10 год. 30 хв. він був знову запрошений в якості понятого працівником УСБУ у м. Києві до приміщення Управління служби безпеки, яке розташоване по провулку Аскольдовому, 3-а в м. Києві. В його присутності та присутності ще одного понятого, а також ОСОБА_6 працівник УСБУ у м. Києві повідомив, що метою дії являється огляд грошових купюр необхідних для проведення оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання хабаря співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві. В ході були оглянуті грошові кошти в сумі 350 доларів купюрами номіналом по 50 та 100 доларів США, з яких була одна купюра номіналом 50 доларів США та 3 купюри номіналом 100 доларів США, а також грошові кошти в сумі 1200 гривень купюрами номіналом в 200 гривень в кількості 6 купюр. Тобто, загальна сума оглянутих грошових коштів становила 350 доларів США 1200 гривень. Всі грошові купюри були відксерокопійовані. Далі, присутній при огляді спеціаліст, дані якого внесені співробітником УСБУ у м.Києві до протоколу огляду грошових коштів, за допомогою спеціального люмінесцентного фломастеру зробив на лицевій стороні кількох грошових купюр напис «ХАБАР СБУ», який під променями ультрафіолетової лампи мав характерне люмінесцентне світіння фіолетового кольору. На стандартному аркуші білого паперу цим фломастером було зроблено напис «ХАБАР СБУ», цей аркуш поміщено до конверту, опечатано і на печатці він поставив свій підпис. Після цього, спеціаліст обробив всі грошові купюри з обох сторін спеціальним барвником (порошком), який під променями ультрафіолетової лампи має специфічне люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору. Зі спеціального барвника ватним тампоном спеціалістом було взято зразок цього порошку, який потім був поміщений до конверту та опечатаний, на печатці він поставив свій підпис. Далі, спеціаліст помічені вищевказані грошові кошти поклав до лівої зовнішньої бокової кишені куртки ОСОБА_6 . Потім, на прохання працівника УСБУ у м. Києві 09.02.2012 року біля 13 години він прибув до приміщення територіального Управління міліції Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, що розташоване по вул.Лебедєва,14-А в якості понятого. Разом з іншим понятим він був запрошений до приміщення кабінету №25, який розташований на 5-му поверсі будівлі. В його присутності проходив огляд даного кабінету. Під час огляду, поверх сейфу під папкою з паперами були виявлені грошові кошти, що були згорнуті посередні. Ці грошові кошти були оглянуті і в ході огляду було встановлено, що їх загальна сума становить 350 доларів США, купюрами номіналом 50 та 100 доларів США та 1200 гривень, купюрами номіналом 200 гривень. При огляді грошових коштів було встановлено, що всі вони під променями ультрафіолетової лампи з обох сторін мають специфічне люмінесцентне світіння жовто-зеленого кольору. Крім того, на кількох купюрах на лицевій стороні під променями ультрафіолетової лампи було видно напис фіолетового кольору «ХАБАР СБУ». З цього він зробив висновок, що це саме ті грошові кошти, які перед цим оглядались та помічались в приміщення УСБУ у м. Києві в його присутності. Номера та серії виявлених грошових купюр були внесені до протоколу огляду місця події, грошові кошти поміщені до конверту, який був заклеєний та опечатаний печаткою, на якій він поставив свій підпис. Цей конверт з грошима був вилучений з місця події. Також, оглядались руки та одяг присутнього в кабінеті слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в Києві ОСОБА_5 під променями ультрафіолетової лампи, але видимих слідів люмінесценції на його руках та одязі виявлено не було. З обох рук ОСОБА_5 зроблені змиви на ватні тампони, що поміщені до конвертів, опечатані печатками УСБУ у м.Києві, на якій він поставив свої підписи. Він ознайомився з протоколом огляду місця події підписав його, зауважень та доповнень у нього не було. В його присутності працівники СБУ ОСОБА_5 не били та не погрожували.(т.1 а.с.88-91).

Аналогічні пояснення на досудовому слідстві надав свідок ОСОБА_14 , який також був запрошений працівниками СБУ в якості понятого 02.02.2021 року разом зі свідком ОСОБА_13

(т.1 а.с.92-95).

В судовому засіданні оголошені показання свідка ОСОБА_15 , який показав, що працює на посаді старшого оперуповноваженого 1сектору 2 відділу спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ країни в м. Києві. 08.02.2012 року до УСБ України в м.Києві з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , який повідомив про факт вимагання в нього хабаря працівником міліції - слідчим СВ Дніпровського РУ С України в м. Києві ОСОБА_5 . В своїй заяві ОСОБА_6 вказав про те, що, 23.12.2011 року скоїв ДТП на території Дніпровського району м. Києва і відносно нього СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві було порушено кримінальну справу за ст.286 КК України. Через кілька днів після цього його викликав Слідчий ОСОБА_5 , в ході розмови з якими останній зауважив, що результат розслідування буде залежати певною мірою і від нього, зокрема для прискорення виконання експертизи необхідно сплатити 500 гривень та ще 500 доларів США за винесення реабілітуючого вироку стосовно нього. При цьому ОСОБА_5 попередив його, що в разі відмови виплатити йому вказані гроші він буде вживати всі заходи, щоб суд виніс як найсуворіший вирок стосовно нього. До своєї заяви ОСОБА_6 надав СД-диск із записом його розмови з ОСОБА_5 09.02.2012 року він, в присутності понятих та спеціаліста Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз ОСОБА_21 в приміщенні Управління СБ України у м.Києві по пров. Аскольдовому,3-А провів огляд грошових купюр, необхідних для проведення оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання хабаря працівником Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києва ОСОБА_5 . Спеціаліст ОСОБА_21 на грошові купюри у сумі 350 доларів США купюрами номіналом по 50 та 100 рів США та у сумі 1200 гривень купюрами номіналом 200 гривень з обох сторін наніс спеціальний невидимий люмінесцентний барвник (порошок), який під променями ультрафіолетової лампи має специфічне люмінесцентне випромінювання жовто-зеленого кольору. На трьох грошових купюрах спеціаліст ОСОБА_21 за допомогою невидимого люмінесцентного фломастеру зробив напис «ХАБАР СБУ», який під променями ультрафіолетової лампи має специфічне люмінесцентне випромінювання блакитного кольору. Вищевказані грошові кошти у суму 350 доларів США 1200 гривень були вручені ОСОБА_6 для участі у проведенні оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України Києві ОСОБА_5 . Номера та серії цих грошових купюр були внесені до протоколу огляду грошових коштів, а самі грошові купюри ксерокопійовані. В цей же день слідчий СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 був затриманий після отримання від ОСОБА_6 вказаних грошових коштів. (т.2 а.с.10-12).

В судовому засіданні оголошені показання свідка ОСОБА_22 , які він надавав на досудовому слідстві, відповідно до яких, він показав, що працює на посаді заступника відділу УСБ України в м. Києві. 08.02.2012 року до УСБ України в м. Києві з письмовою заявою звернувся ОСОБА_6 , який повідомив про факт вимагання в нього хабаря працівником міліції - слідчим СВ Дніпровського РУ ЗС України в м. Києві ОСОБА_5 . З метою перевірки заяви ОСОБА_6 та фіксації протиправних дій слідчого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 09.02.2012 року були вручені грошові кошти для участі в оперативному заході. 09.02.2012 року близько 12 години ОСОБА_6 разом з працівниками 2-го відділу ГВБКОЗ УСБУ у Києві прибули до приміщення ТУМ №2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві по вул.Лебедєва,14-А в Києві, де знаходиться службовий кабінет ОСОБА_5 і, де ОСОБА_6 повинен був зустрітись з ОСОБА_5 , так як останній наполягав на терміновій зустрічі з ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що тому необхідно терміново було кудись їхати по справам. ОСОБА_6 пішов на зустріч з ОСОБА_5 приблизно о 12 год. 30 хв. Після отримання грошових коштів від ОСОБА_6 слідчий ОСОБА_5 був затриманий працівниками спецпідрозділу «Альфа», які безпосередньо були задіяні в цьому заході. Працівники 2-о відділу ГВБКОЗ УСБУ у м.Києві участі у затриманні ОСОБА_5 не приймали. Коли ОСОБА_5 був затриманий біля виходу зі свого службового кабінету, то про це його повідомив працівник спецпідрозділу «Альфа». Він прибув до місця затримання ОСОБА_5 . З метою уникнення приділення зайвої уваги з приводу затримання працівника міліції з боку інших працівників міліції та відвідувачів відділу міліції, він запитав у ОСОБА_5 , де знаходяться ключі службового кабінету і, той сказав, що ключі знаходяться у валізці, яка була при ньому. Він дістав ключі з валізки ОСОБА_5 , так як на руках останнього були одягнуті кайданки, і за допомогою ключа відкрив вхідні двері до кабінету №25, який є службовим кабінетом ОСОБА_5 . Після цього, він сказав співробітникам спецпідрозділу «Альфа», які охороняли ОСОБА_5 , щоб вони завели ОСОБА_5 до службового кабінету та здійснювали його охорону до прибуття слідчого. Свідок категорично стверджує, що після відкриття службового кабінету ОСОБА_5 , він особисто до нього не заходив, а туди зайшов ОСОБА_5 в супроводі працівників спецпідрозділу «Альфа». До прибуття слідчого та експерта сторонні особи до службового кабінету ОСОБА_5 не заходили. В його присутності працівники спецпідрозділу «Альфа» мір фізичного насильства не застосовували (т.2 а.с.84-86).

Крім цього, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:
-заява ОСОБА_6 , подана ним до Управління СБ України від 08.02.2012 року, в якій він повідомляє, про факт вимагання слідчим Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 хабаря, до заяви додано диск СД із записом розмови (т.1 а.с.10-11);
- роздруківка аудіо запису розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відбулась між ними в січні 2012 року, яку ОСОБА_6 надав до своєї заяви до УСБ України в м.Києві (т.1 а.с.14-15);

- чек «Приват Банку» від 02.02.2012 року про перерахування коштів власнику карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_23 грошових коштів у сумі 495 гривень з комісією в 5 гривень. Перерахування цих коштів здійснив ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 (т.1 а.с.18);

- аркуш з номером карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який ОСОБА_5 вказав ОСОБА_6 перерахувати кошти в сумі 500 гривень під час їх зустрічі 02.02.2012 року (т.1 а.с.17);

- протокол огляду та вручення працівником УСБ України в м.Києві грошових коштів в сумі 500 гривень ОСОБА_6 для участі в проведенні оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання незаконної винагороди співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 02.02.2012 р. (т.1 а.с.25);

- протокол огляду та вручення від 02.02.2012 року ОСОБА_6 працівником УСБ України в м.Києві спеціальних технічних засобів (т.1 а.с.27);

- протокол про наслідки проведення оперативно-розшукових заходів УСБ України в м. Києві із застосуванням технічних засобів від 02.02.2012 року (т.1 а.с.28-30);

- протокол огляду грошових коштів від 09.02.2012 року, згідно якого для проведення оперативно-розшукових заходів для отримання фактичних даних про вимагання та отримання хабаря співробітником Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 працівником УСБ України в м. Києві були вручені ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 350 доларів США та 1200 гривень (т.1 а.с.31-32);

- протокол про наслідки проведення оперативно-розшукових заходів УСБ України в м. Києві із застосуванням технічних засобів від 09.02.2012 року (т.1 а.с.36-37);

- протокол огляду місця події, в ході якого були виявлені та вилучені речові докази у справі - 350 доларів США та 1200 гривень (т.1 а.с.41-46);

- послужний список ОСОБА_5 , як працівника органів внутрішніх справ України (т.1 а.с.55-67);

- функціональні обов`язки слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_18 (т.1 а.с.68-77);

- витяг з наказу №71 о/с від 23.01.2008 року ГУМВС України в м.Києві про призначення ОСОБА_18 слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві (т.1 а.с. 78);

- матеріали наглядового провадження у кримінальній справі №04-30182 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України, згідно яких досудове розслідування у даній справі проводив слідчий СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 (т.1 а.с.104-122);

- постанова Дніпровського районного суду м.Києва від 13.02.2012 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_6 на підставі ст.46 КК України та ст.7-1 КПК України (т.1 а.с.123-124);

- відомості з Приватбанку України, згідно яких власником рахунку № НОМЕР_1 являється ОСОБА_23 (т . 1 а.с.163);

- відомості про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , згідно яких 02.02.2012 року на даний рахунок було внесено кошти у сумі 495 гривень (т.1 а.с.164-178);

- речові докази по справі: диск DVD-R «X- lite», на якому зафіксований запис розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відбулась між ними в січні 2012 року; диск CD «Verbatim», на якому зафіксований звукозапис розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відбулась між ними 02.02.2012 року, диском DVD-R «Verbatim», на якому зафіксований звуко-та аудіозапис розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що відбулась між ними 09.02.2012 року; грошові кошти в сумі 350 доларів США та 1200 гривень, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події - службового кабінету №25 ТУМ-2 Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві по вул.Лебедева,14-А в м.Києві; чек «Приват Банку» від 02.02.2012 року про перерахування коштів власнику карткового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_23 грошових коштів у сумі 495 гривень з комісією в 5 гривень; папірець з номером карткового рахунку № НОМЕР_1 , на який ОСОБА_5 вказав ОСОБА_6 перерахувати кошти в сумі 500 гривень (т.1 а.с.10-23, 38-39, 47-48).

Також судом досліджений висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від. 12.03.2016 р за № 7595/14-35 за результатами проведення експертизи звукозапису, відповідно до якого аудіозаписи розмови на диску «DVD-R X-lite» (диск 1) є копією. Аудіозаписи розмов на диску «CD Verbatim» (диск 2) є копіями. Аудіозапис та відеозапис на диску «DVD-R Verbatim» (диск 3) є копіями. Встановити чи зазнавали зазначені аудіозаписи та відеозвукозаписи монтажу або інших змін, а також чи містять вони ознаки зміни та розриву запису, вставки інших записів, ознаки корегування показу таймеру, неможливо. Вказане обумовлено вимогами, що висуваються до матеріалів, які надаються на експертизу у разі встановлення технічних умов та технології отримання відеозвукозапису, а саме: на дослідження надається оригінальна фонограма (відеофонограма) та оригінальний пристрій, яким фонограма (відеофонограма) зафіксована. В іншому разі вказані питання експертними методами не можуть бути вирішені. Також встановити чи є досліджуваний запис на відоекасеті «Panasonic 60 SP MODE (касета 4) оригіналом або копією неможливо, оскільки на дослідження не надано технічних засобів його фіксації (відеокамери, тощо) ( Т. 4 а.с.63-67).

Оцінивши досліджені судом докази, якими обґрунтовується вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369, ч.1 та ч. 2 ст.190 КК України, зі сторони належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку.
Однією із засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 4 ст. 129 Конституції України). Принцип змагальності конкретизовано і в ст. 16 -1 КПК України ( в редакції 1960 року), де визначено, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Суд, перевіряючи письмові докази, які містяться в матеріалах кримінальної справи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 08.02.2012 р., яка була зареєстрована через приймальню СБУ в м. Києві за вх. № Д-193, зазначається, що до заяви додано СД диск із записом розмов ОСОБА_6 із ОСОБА_5 , які ОСОБА_6 здійснював з метою уникнення можливих протиправних дій стосовно нього з боку слідчого.

Однак, вказана заява була прийнята з порушенням вимог ст. 95 КПК України, оскільки у матеріалах справи відсутня підписка заявника ОСОБА_6 про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України. Протокол за заявою заявника ОСОБА_6 не складався, про кримінальну відповідальність за неправдивий донос він під розписку не попереджався.

Крім цього, всупереч вимогам ст. 97 КПК України та відомчої Інструкції Служби безпеки України заяву ОСОБА_6 не було зареєстровано в журналі реєстрації, обліку та розгляду заяв і повідомлень про вчинені або підготовлені злочини.
Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» для проведення цих заходів повинна бути заведена оперативно-розшукова справа, яка оформляється відповідною постановою. Проте, в матеріалах кримінальної справи відсутня така постанова, яка позбавляє суд встановити законність дій співробітників СБУ, які проводили ОРЗ.

Протоколи огляду та вручення грошових коштів від 02.02.2012 р. та від 09.02.2012 р. складались ст. о/у 1 сектору 2 відділу спецпідрозділу по БКОЗ Управління СБ України у м. Києві капітаном ОСОБА_15 .

Згідно положень ст. ст. 190, 191 КПК України вказані слідчі дії може проводити лише слідчий, яким ОСОБА_15 не був, таким чином слідчі дії проведені неуповноваженою особою.
Відповідно до ст. 85 КПК України ( в редакції 1960 року) в протоколі про кожну слідчу дію повинні бути зазначені: місце і дата його складання; посади і прізвища осіб, що проводять дію; прізвища осіб, які брали участь у проведенні слідчої дії, адреси цих осіб; роз`яснення їх прав і обов`язків; зміст проведеної слідчої дії, час її початку і закінчення; всі істотні для справи обставини, виявлені при виконанні даної слідчої дії. З метою нерозголошення даних про особу, щодо якої застосовані заходи безпеки, у протоколах слідчих дій, передбачених статтями 95, 96, 107, 145, 170, 171, 173 та 176 цього Кодексу, обмежуються відомості про цю особу в порядку, передбаченому статтею 523 цього Кодексу.

Протокол зачитується всім особам, що брали участь у проведенні слідчої дії, при цьому їм роз`яснюється їх право робити зауваження. Зазначені особи можуть ознайомлюватися з протоколом особисто.
Вставки і поправки повинні бути застережені в протоколі перед підписами.
Протокол підписують: особа, яка провадила слідчу дію, допитана особа, а також перекладач, поняті, якщо вони були присутні, та інші особи, які були присутні, або брали участь у проведенні цієї дії. Якщо хто-небудь з цих осіб через фізичні вади, або з інших причин не може особисто підписати протокол, то для підписання протоколу запрошується стороння особа. До протоколу можуть бути додані фотознімки, матеріали звукозапису, кінозйомок, відеозапису, плани, схеми, зліпки та інші матеріали, які пояснюють його зміст.
Коли особа, що брала участь в проведенні слідчої дії, відмовиться підписати протокол, то це зазначається в протоколі і стверджується підписом особи, яка провадила слідчу дію.
Як вбачається з протоколу огляду та вручення грошових коштів від 02.02.2012 р. він містить недопустимі дані, а саме у протоколі вказано, що грошові кошти у сумі 500 грн., які ОСОБА_6 повинен був передати ОСОБА_5 , належать ОСОБА_6 .
Однак, у свої письмових поясненнях, які він надавав на досудовому слідстві, ОСОБА_6 вказував, що грошові кошти йому вручили працівники СБУ.
Крім того, враховуючи досліджені докази в ході судового розгляду, не надано доказів, які саме та чиї кошти були задіяні оперативними працівниками під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно підсудного ОСОБА_5 , що є грубим порушенням норм КПК України.
Разом з цим, ст. о/у 1 сектору 2 відділу спецпідрозділу по БКОЗ Управління СБ України у м. Києві к-ном ОСОБА_15 при складанні протоколу огляду грошових коштів від. 09.02.2012 р. перед врученням їх заявнику не зазначено дані про наявність упаковки спеціального люмінесцентного фломастеру та спеціального невидимого люмінесцентного барвника (порошку) «Люмінор-496Т`до початку огляду та після вручення коштів заявнику ОСОБА_6 .
За таких обставин, протоколи огляду та вручення грошових коштів не можуть бути розглянуті судом як належні докази, в розумінні положень ст. 85 КПК України.
Також з протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_6 від 07.05.2012 р., вбачається, що на питання слідчого ОСОБА_11 , де знаходиться диктофон, на який він робив запис ОСОБА_6 повідомив, що він брав диктофон у наглядно знайомого чоловіка, а в подальшому запис розмови скопіював та записав на диск, який передав працівникам СБУ. Повідомити де знаходиться диктофон, ОСОБА_6 не зміг. Крім цього, слідчим також не було встановлено де знаходиться вказаний диктофон, на який ОСОБА_6 записував розмову з ОСОБА_5 з 03 по 04 січня 2012 року в матеріалах справи такі докази відсутні.

Так, відповідно до висновку експерта від 12.03.2016 р за № 7595/14-35 за результатами проведення експертизи звукозапису, відповідно до якого аудіозаписи розмови на диску «DVD-R X-lite», на диску «CD Verbatim» аудіозапис та відеозапис на диску «DVD-R Verbatim» є копіями. Встановити чи зазнавали зазначені аудіозаписи та відеозвукозаписи монтажу або інших змін, а також чи містять вони ознаки зміни та розриву запису, вставки інших записів, ознаки корегування показу таймеру, неможливо, оскільки на експертизу були надані носії з записами, які долучені до матеріалів справи, не є оригінальною фонограмою (відеограмою). Також встановити чи є досліджуваний запис на відоекасеті «Panasonic 60 SP MODE 4) оригіналом або копією неможливо, оскільки на дослідження не надано технічних засобів його фіксації.

Під час дослідження доказів, судом встановлено, що оригінальні носії та диктофон, на який відбувався запис розмови ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 3 по 4 січня 2012 року не встановлений, не оглянутий, не сфотографований та до справи як речовий доказ не приєднаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ст. 66 КПК України при провадженні дізнання, досудового слідства, обов`язок по збиранню доказів покладено на особу, яка проводить дізнання та слідчого.

Збирання доказів полягає в пошуку та віднайдені (виявленні) джерел і носіїв доказової інформації, отриманні (вилученні стосовно речових доказів), а також закріпленні (фіксації) у передбаченій законом процесуальній формі фактичних даних.

Згідно ст. 78 КПК України речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.

Відповідно до ст. 79 КПК України речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи.

Разом з тим, слідчий ОСОБА_11 , який проводив огляд місця події та складав протокол огляду місця події від 09.02.2012 р., з порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, належним чином не опечатав речові докази, що були оглянуті та вилучені, а лише зазначив, що з місця події також вилучені і грошові кошти в сумі 350 доларів США та 1200 грн.

Крім того, слідчий ОСОБА_11 в протоколі зазначив, що «під час огляду місця події здійснювався відеозапис за допомогою відеокамери «Sony»DCR HC 96 на міні-касету «DANASONIC» G0SP MODE».

В порушення вимог ч. 2 ст. 85-2 КПК України, відеозапис не був продемонстрований всім учасникам слідчої дії від 09.02.2012 р. та не складений окремий протокол, оскільки в матеріалах кримінальної справи відсутній будь-який процесуальний документ про демонстрування вказаного відеозапису. Не пред`явлено ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_12 відеозапис і при пред`явленні матеріалів кримінальної справи у зв`язку з закінченням досудового розслідування.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які документи (протокол вручення технічних засобів від 09.02.2012 р., довідка, рапорт, протокол про застосування оперативно-технічних заходів, що тимчасово обмежують конституційні права громадян), як того вимагає ст. 8 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність`від 18.02.1992 № 2135- XII. Порушення порядку отримання, зберігання і залучення до справи відео-аудіозаписів тягне за собою визнання цих доказів такими, що одержані незаконним шляхом і виключення їх як недопустимими.

Так, згідно ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. На особу, яка підозрюється в підготовці або вчиненні злочину, переховується від органів розслідування, суду або ухиляється від відбування покарання, безвісти зникла, ведеться тільки одна оперативно-розшукова справа. Під час здійснення оперативно-розшукової діяльності не допускається порушення прав і свобод людини та юридичних осіб. Окремі обмеження цих прав і свобод мають винятковий і тимчасовий характер і можуть застосовуватись лише за рішенням суду щодо особи, в діях якої є ознаки тяжкого або особливо тяжкого злочину, та у випадках, передбачених законодавством України, з метою захисту прав і свобод інших осіб, безпеки суспільства. У разі оперативної необхідності цих заходів оперативно-розшукові підрозділи зобов`язані протягом 24 годин повідомити суд або прокурора про застосування та підстави для їх проведення.
Судом встановлено, що оперативно-розшукові заходи відносно ОСОБА_5 проводилися на підставі постанови голови Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_24 від 31.01.2012 р. вих.№ 01-837 ЦТ в рамках ОРС від 25.01.2012 року.
Однак, стороною обвинувачення таких доказів суду надано не було.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року звернув увагу на те, що обвинувачення у вчиненні злочину "не може бути засноване на фактичних даних, отриманих незаконним способом, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина (крім випадків можливості обмежень, передбачених Основним законом України), з порушенням встановленого законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних, а також не уповноваженою на це особою". Конституційний Суд підкреслив, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки такі фактичні дані, які отримані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. "Проведення оперативно-розшукової діяльності громадськими, приватними організаціями та особами, іншими органами або їх підрозділами, крім визначених у ч.1 цієї статті заборонено", - підкреслюється в рішенні суду. Така заборона пов`язана з тим, що проведення оперативно-розшукової діяльності на свій розсуд порушує не лише законодавчі положення, але і конституційні права і свободи громадянина. "Конституційний суд України вирішив, що... положення першого речення ч.3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, слід розуміти так, що звинувачення у скоєнні злочину не може ґрунтуватися на фактичних даних, отриманих в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженої на те особи без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також отриманих шляхом вчинення цілеспрямованих дій з їх збирання і фіксації із застосуванням засобів, передбачених законом України про оперативно-розшукову діяльність особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності", - підкреслюється в резолютивній частині рішення Конституційного Суду. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, проведення заявником ОСОБА_6 несанкціонованого аудіо запису розмов з ОСОБА_5 органом досудового слідства не надано жодної оцінки, хоча звукозапис проводився всупереч діючому законодавству, рішенню Конституційного Суду та ст. 62 Конституції України.

Конституційний Суд України брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях встановлював наявність порушення Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року (далі Конвенція), коли у процесі одержання доказів обмежувалися права і свободи, гарантовані Конвенцією, зокрема її статтею 6 „Право на справедливий суд, в ч.3 якої закріплено право людини на захист.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.02.2012 року місцем огляду являється службовий кабінет №25 слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, який розташований на 5-1 поверсі будинку №14-а по вул. Лебедєва. Проведення огляду службового кабінету № 25 проводився за відсутності керівництва райуправління. Крім того, на момент проведення огляду службового кабінету, відсутня заява керівництва про дозвіл на проведення огляду, у протоколі огляду не зазначено підстави його проведення, відсутні прізвища та підписи всіх працівників СБУ, що були присутні в кабінеті, що приймали участь в даній процесуальній дії.

Надаючи оцінку даним вищевказаного протоколу, суд приходить до висновку, що що під час проведення огляду службового кабінету № 25 по вул. Лебедєва, 14-А співробітниками СБУ в м. Києві не був дотриманий порядок проведення процесуальних дій, в результаті яких незаконно одержані докази.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи сторони захисту, що під час проведення огляду службового кабінету 09.02.2012 р. були грубо порушені права ОСОБА_5 , оскільки під час проведення вказаного огляду місця події не був допущений захисник ОСОБА_12 , про що свідчать дані, які містяться у зазначеному протоколі.

Крім того, з протоколу огляду місця події від 09.02.2012 року вбачається, що ОСОБА_5 приймав участь у огляді місця події, проте, не зазначено в якості кого він приймав участь у даній слідчій дії, свідка чи підозрюваного, також йому не були роз`яснені його права, а тому суд визнає такі дії під час огляду місця події 09.02.2012 р. порушенням права на захист ОСОБА_5 .

Згідно пояснень ОСОБА_5 під час його затримання 09.02.2012 р. приблизно о 13-00 год. працівниками УСБ України в м. Києві до нього було застосовано фізичну силу та він отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження (обстеження)№689 від 10.02.2012 р. лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_25 був оглянутий ОСОБА_5 та описані ушкодження у виді синців спричинені тупими предметами за давністю можуть відповідати вказаному терміну та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Постановою від 19.02.2012 р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ч.2 ст.365 КК України відносно працівників УСБ України в м. Києві, які приймали участь у затриманні ОСОБА_5 09.02.2012 р. Однак, не дивлячись на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, вказане свідчить, що під час затримання до ОСОБА_5 була застосована фізична сила.

Відповідно до Конвенції ООН проти катувань та інших жорстоких або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, яка була ратифікована Україною 24.02.1987 р. і відтоді є частиною національного законодавства України, будь-яка дія, якою будь-якій особі навмисне завдаються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї відомості чи визнання, покарати її за дії, у вчинені яких вона підозрюється, коли такій біль або страждання спричиняються державними посадовими особами, є катуванням .
Разом з тим, як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України (п. 97 рішення від 12.03.2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12.06.2008 року), що в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання відповідно до вимог ст. 46 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Так під час досудового слідства були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , показання яких взагалі не були відображені в обвинувальному висновку.

Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, 26.04.2012 р., в приміщенні прокуратури Дарницького району м. Києва був допитаний в якості свідка слідчий СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , що підтверджується протоколом допиту свідка від 26.04.2012 р. /т. 1 а. с.96-100/.

Під час допиту свідок ОСОБА_10 послідовно та обґрунтовано повідомив про неправомірні дії працівників СБУ в м. Києві під час затримання ОСОБА_5 та про інші обставини порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України, що мали місце 09.02.2012 р. та спростовує і ставить під сумнів правдивість показів свідка ОСОБА_7 , в частині того, що він заходив до службового кабінету ОСОБА_5 .

Також на досудовому слідстві був допитаний свідок ОСОБА_9 , який надав аналогічні покази як і свідок ОСОБА_10 . Під час допиту свідок ОСОБА_9 також послідовно та обґрунтовано повідомив про неправомірні дії працівників СБУ в м. Києві під час затримання ОСОБА_5 та про інші обставини порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України, що мали місце 09.02.2012 р.

Таким чином, оцінивши докази по справі, керуючись ст. 62 Конституції України, яка передбачає, що всі сумніви щодо доведеності вини підсудного тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, а саме підбурювання до замаху на давання хабаря.
Згідно ч. 4 ст. 27 КК України передбачено, що підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину, тобто законом визначено, що в кримінальному провадженні повинен бути інший співучасник, який також вчинив злочин і ним може бути тільки виконавець злочину. В даній кримінальній справі таким виконавцем злочину надання неправомірної вигоди є ОСОБА_6 і в його діях є склад цього злочину, що зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року за № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво». Однак всупереч цим вимогам орган досудового розслідування виконавця злочину не визначив, процесуально не зафіксував.
Для звинувачення в такому злочині необхідна наявність конкретної службової особи, якій передбачається передача хабаря за виконання чи невиконання певної дії, тобто, потерпілий ОСОБА_6 повинен був знати, що мається конкретна особа, яка виконує дії в її інтересах, в даному ж випадку, такої особи не існувало. Крім того, досудовим слідством не була встановлена посадова особа, котра б отримувала грошові кошти у вигляді хабаря від ОСОБА_5 за не притягнення до кримінальної відповідальності на ОСОБА_6 .
Із суб`єктивної сторони давання хабаря вчиняється лише з прямим умислом, в такому випадку винний усвідомлює, що передає незаконну винагороду саме як хабар.
Оцінюючи доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів, які стали підставою для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 190 КК України суд приходить до наступного висновку.

Як зазначено у постановіпро притягнення в якості обвинуваченого від 07.05.2012 р. ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном 02.02.2012 р., близько 12 год., в своєму службовому кабінеті № 25 ТВМ № 2 Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві по вул. Лебедєва, 14-А в м. Києві одержав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 500 грн., завуалювавши це шляхом перерахування їх останнім на вказаний ОСОБА_5 картковий рахунок № НОМЕР_1 у відділенні «Приват Банку» та розпорядився ними на власний рахунок». Також, зі змісту даної постанови вбачається, що 09.02.2012 р., біля 12 год. 30 хв., ОСОБА_5 , в своєму службовому кабінеті № 25 ТВМ № 2 Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві по вул. Лебедєва, 14-А в м. Києві отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 350 дол. США, що по курсу НБУ становить 2796 грн. 47 коп. та 1 200 грн. 00 коп., а всього 3 996 грн. 47 коп. за начебто вирішення питання щодо закриття кримінальної справи відносно останнього в Дніпровському районному суді м. Києва у зв`язку з примиренням підсудного з потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого кримінальним кодексом України.

Склад злочину це система передбачених чинним КК України об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння визнається злочином. Такими складовими є об`єкт злочину, суб`єкт злочину, об`єктивна сторона злочину та суб`єктивна сторона злочину. Відсутність у діянні хоча б однієї з ознак, що входять до складу злочину, виключає можливість кваліфікувати це діяння, як злочин, а тому, не дає підстав для кримінальної відповідальності.

Для визнання особи винною у скоєнні злочину, слід встановити не лише, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується підсудний, а й має вирішити, чи має це діяння склад злочину, згідно п. 2 ч. 1 ст. 323 КПК України.
Суб`єктивна сторона ст. 190 КК України (шахрайство) є прямий умисел, корисливі мотиви і мета, тобто шахрайство передбачає тільки прямий умисел, а саме те, що особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, на яку вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками шахрайства є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
З письмових показань ОСОБА_6 вбачається, що гроші, згідно протоколів від 02.02.2012 р. та 09.02.2012 р. про огляд та вручення грошових коштів не належали останньому.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_6 не визнано потерпілим та не встановлено слідством, якою конкретною сумою шахрайським шляхом підсудний ОСОБА_5 заволодів коштами, кому заподіяна матеріальна шкода та у разі заподіяння такої шкоди інтересам ОСОБА_6 , його повинно бути визнано потерпілим, що на досудовому слідстві зроблено не було, що є порушенням вимог КПК України. В матеріалах справи відсутня постанова про визнання ОСОБА_6 потерпілим.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Способами вчинення шахрайства є: 1) обман; 2) зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях (підміна предмета, його фальсифікація тощо), у тому числі конклюдентних.
Проте, як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи не було здобуто доказів, які б доводили обман ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , в результаті якого останній передав першому гроші.
Разом з цим, зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна.

Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.
Однак, в матеріалах справи відсутні дані про місце знаходження грошових купюр, що нібито на думку співробітників СБУ передавались 02.09.2012 р. до каси «Приват Банку». Дані кошти, як предмет злочину, не були вилучені з каси «Приват Банку».
Законодавцем визначено, що предмет злочину це факультативна ознака об`єкта злочину, що знаходить свій прояв у матеріальних цінностях (котрі людина може сприймати органами чуття чи фіксувати спеціальними технічними засобами), з приводу яких та шляхом безпосереднього впливу на які (або без такого впливу) вчиняється злочинне діяння.
Так, предметом злочину слід вважати будь-які речі матеріального світу, з певними властивостями яких закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину.
Крім того, предмет злочину це така ознака складу злочину, яка названа безпосередньо в самому законі та є обов`язковою ознакою складу злочину.

Слід звернути увагу, що предмет злочину як самостійна ознака злочину завжди існує поряд з об`єктом. Саме об`єкт і предмет у сукупності утворюють самостійний елемент складу злочину.

Склад злочину являє собою сукупність обов`язкових елементів об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони і суб`єкта злочину. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає склад злочину і отже кримінальну відповідальність.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення в судовому засіданні не надала докази наявності в матеріалах кримінальної справи грошових коштів в розмірі 500 грн., які нібито є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що дає підстави стверджувати, про відсутність в діях підсудного ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

З урахуванням наведеного, надані та досліджені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення, крім встановленої їх невідповідності вимогам національного кримінального процесуального законодавства, чинного на момент проведення відповідних процесуальних дій у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5 не відповідають вимогам Конвенції та практиці Європейського Суду з прав людини, а відтак є неналежними.
Суд звертає увагу й на інші істотні, на думку суду, порушення вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства у даній кримінальній справі.
Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінальної справи сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що досліджені докази не доводять вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 ч.1, 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Згідно із ст. 327 КПК України ( в редакції Закону 1960 року) вирок суду може бути обвинувальний або виправдувальний.
Виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли в діянні підсудного немає складу злочину.
Аналогічний зміст містить ст. 2 КПК України ( в редакції Закону 1960 року), яка визначає, що завданням кримінального судочинства є охорона прав та законодавчих інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Відповідно до статті 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності. Згідно з ч. 2 ст. 327 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена.
Така позиція також знаходить своє відображення і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку».
Відповідно до п. 23 вказаної Постанови, є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Коли всі зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 « Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Вважаючи достатньо забезпеченим в ході судового процесу процесуальні права прокурора на надання ними додаткових доказів у підтвердження доведеності вини підсудного, суд також виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Висновки й аргументи Європейського суду з прав людини повністю співпадають з відповідними положеннями національного законодавства Кримінально - процесуального закону України ( в редакції Закону 1960 року) та Конституції України.
Відповідно до ст. 46 Конвенції та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії від 06.12.1988 р. п. 146»).
Таким чином, дослідивши докази по справі, надані органом досудового слідства, та докази здобуті під час судового слідства, дослідивши матеріали кримінальної справи, висновки експертиз, протоколи огляду місця події, протоколи огляду та вручення грошових коштів, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 ч.1, 2 ст. 190 КК України не знайшло свого підтвердження.
За таких обставин ОСОБА_5 підлягає виправданню в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 ч.1, 2 ст. 190 КК України на підставі ст. 6 п. 2 КПК України за відсутністю в його діях складу злочинів.
Керуючись ст.ст. 6 п.2, 321, 323,327 ч.4 ,328, 324 КПК України 1960 р, суд,
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_5 визнати невинними за ч.2 ст.15, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.1 та ч.2 ст.190 КК України та виправдати за відсутністю в його діях складу злочинів.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді застави скасувати.
Після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_5 заставу в розмірі 17 000,00 грн., внесену відповідно до квитанції № 229 від 15.02.2012 року.
Судові витрати по справі за проведення експертиз у сумі 5834 гривні 72 копійки віднести на рахунок держави.
Речові докази: диски DVD-R «X-lite», CD «Verbatim», DVD-R «Verbatim», чек «Приват Банку» від 02.02.2012 року, папірець з номером карткового рахунку № НОМЕР_1 залишити при матеріалах справи; грошові кошти в сумі в сумі 350 доларів США та 1200 гривень, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події 09.02.2012р. у службовому кабінеті №25 ТУМ-2 Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві по вул. Лєбєдєва, 14-а в м. Києві, які передані на зберігання у фінансову службу УСБ України в м. Києві залишити у фінансовій частині УСБ України в м. Києві.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 діб з часу його проголошення.
Суддя: