Справа № 755/8439/18
№ 1-кп/755/302/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004955 від 21.05.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Росії, смт Палатка, Хасинського р-ну, Магаданської обл., українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, однак, у провадженні Подільського районного суду в м. Києві знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 21 травня 2018 року, приблизно о 13 годині 24 хвилини, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В, біля аптечного пункту, побачив припаркований велосипед сірого кольору марки «PRINCE» та в цей час, у нього, з метою власного протиправного збагачення, виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна. У подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_5 підійшов до вищевказаного велосипеду, який йому не належав, сів на нього та здійснив рух. Проїхавши приблизно 25 метрів від місця, де був припаркований вказаний велосипед, ОСОБА_5 почув, як його наздоганяє власник даного велосипеда, на якому він їхав. У цей час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що його дії помічені потерпілим ОСОБА_8 , носять відкритий характер, утримуючись на велосипеді сірого кольору марки «PRINCE», продовжував рух та намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені та він був затриманий потерпілим. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 намагався завдати потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 8 000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України не визнавав та давав показання про те, що він 21 травня 2018 року, десь в обід, він йшов повз ринок, що на Воскресенці по вул. Кибальчича, у своїх справах. Біля аптеки він побачив припаркований велосипед, сів на нього та поїхав. Зазначив, що він розумів, що це була чужа річ, мети на заволодіння велосипедом з метою збагачення у нього не було, а було бажання просто на ньому покататись. Він проїхав десь 20 метрів і його відразу ж спіймав власник велосипеду потерпілий ОСОБА_8 . Він розумів, що був помічений потерпілим, який йому кричав, щоб він зупинився, але після зауважень потерпілого він продовжував рухатись на велосипеді ще метрів 10. Зокрема, показав, що якби потерпілий його не зупинив, то він, після того б, як покатався на велосипеді, поставив би його на місце. Показав, що всі дії вчиняв умисно, але не мав на меті збагатитись, а хотів заволодіти велосипедом для особистого використання. Однак, після дослідження усіх доказів та під час судових дебатів і останнього слова пояснив, що вину визнає повністю, щиро кається, жалкує, що так сталося, прохав суворо його не карати.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілого та свідків, які попереджались про кримінальну відповідальність, а саме:

- допитаний, у порядку ст. 353 КПК України, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 21 травня 2018 року, по вул. Кибальчича він стояв у черзі в аптеці, а свій велосипед припаркував за скляними дверима, який він не фіксував, а просто стояв. Раптом, він почув, що фармацевт говорить про те, що викрадають чийсь велосипед. Він побіг за обвинуваченим, котрий вже встиг сісти на його велосипед та на ньому поїхав, а він крикнув йому, щоб той зупинився, але ніхто не відреагував та все одно продовжував їхати. Він побіг за обвинуваченим, встиг схопитись за багажник, розхитав велосипед і останній впав. Затримав він обвинуваченого, коли той від`їхав від аптеки приблизно на 20-25 метрів. Після цього, він обвинуваченого тримав, щоб той не втік та викликав поліцію. Показав, що він впевнений у тому, що обвинувачений розумів, що вчиняє грабіж, оскільки на його крики не зупинявся, останні метрів 5, перед тим, як він затримав обвинуваченого, то схопив велосипед за багажник, а останній, намагався продовжувати рух і не зупинявся. Зазначив, що велосипед йому повернутий та просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання у виді позбавлення волі;

- допитаний, у порядку ст. 352 КПК України, у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що подія відбулась 21 травня 2018 року. Він знаходився на робочому місці за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В, на ринку «Десна». Потім, він побачив, як на велосипеді їде якийсь невідомий чоловік, а інший (потерпілий) його наздоганяє. Вони пробігли повз його кіоск. Далі, потерпілий наздогнав чоловіка, повалив на землю, а він підбіг до них, щоб припинити сварку та розібратися в чому справа. Потерпілий, коли наздоганяв обвинуваченого, то кричав, щоб той зупинився. Було видно, що чоловік на велосипеді намагався втекти і добровільно не зупинився, а насильно був зупинений потерпілим. Зазначив, що чоловік, котрий втікав на велосипеді, потім, просив у потерпілого вибачення;

- допитана, у порядку ст. 352 КПК України, у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що на момент події вона працювала у кав`ярні на вул. Кибальчича, де вони сиділи з подругою, пили каву і побачили, що на велосипеді проїжджає обвинувачений, за яким біг потерпілий. Вона бачила, як потерпілий наздогнав обвинуваченого, скинув з велосипеду, а далі, вона вже подію не бачила, оскільки пішла працювати. Потім, її запросили бути в якості понятої поліцейські та всі свої пояснення щодо даної події вона писала добровільно;

- допитана, у порядку ст. 352 КПК України, у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду показала, що 21 травня 2018 року по вул. Кибальчича, вона сиділа з подругою та пила каву у кав`ярні та в цей час, побачила, що обвинувачений ОСОБА_5 їхав на велосипеді, а за ним біг потерпілий. Вона зрозуміла, що велосипед не належить обвинуваченому, але як саме той його викрав, не бачила. Потерпілий наздогнав обвинуваченого, потім вона повернулася до магазину, повернувшись побачила поліцію, які запросили бути її в якості понятої.

Суд, оцінює показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- протоколом огляду місця події від 21.05.2018 року, розпочатого о 14 годині 00 хвилин та закінченого о 14 годині 15 хвилин, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється рівний майданчик із твердим покриттям з плитки біля входу до магазину «Аптека» ПП «Санітас», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В, за рогом від того місця, де було виявлено велосипед. Зі слів, ОСОБА_8 саме на цьому майданчику, біля вхідних дверей аптеки, він залишив свій велосипед. Майданчик розташований приблизно на відстані 40 метрів від місця виявлення велосипеду (т. № 2 а.п. 197);

- протоколом місця події від 21.05.2018 року, розпочатого о 14 годині 20 хвилин та закінченого о 14 годині 50 хвилин, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється тротуар (частина) навпроти магазину «Пекарня щасливих людей», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В. На відстані приблизно 7 метрів, навпроти входу до магазину, та на відстані приблизно 25-30 метрів від рогу будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19, біля парканчику, виявлено велосипед двоколісний сірого кольору марки «PRINCE». Біля велосипеду виявлено чоловіка, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_3 , (зі слів). Чоловік худорлявої статури, середнього зросту, коротке світле волосся, одягнений у чорну спортивну куртку, чорні шорти та кеди чорного кольору. Як пояснив ОСОБА_5 , що велосипед йому не належить, що він заводів ним злочинним шляхом. Виявлений велосипед було вилучено, опечатано печаткою для пакетів з підписами понятих. Вилучений велосипед передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 (т. № 2 а.п. 195);

- протоколом огляду речей від 21.05.2018 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду є велосипед, який було вилучено добровільною видачею у громадянина ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду предмету виявлено: дорожній велосипед сірого кольору з написом «PRINCE». Даний напис розміщено на рамі, яка слугує елементом конструкції пересувного пристрою. Пошкоджень на велосипеді виявлено

не було. Під час огляду застосовувалося фотографування фотоапаратом «Sony», із збереженням фотознімків на електронному носії, з подальшим роздрукуванням фотознімків на лазерному принтері «Саnon». Огляд проводився у приміщенні службового кабінету № 314 СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, при штучному освітленні, температурі +20 оС (т. № 2 а.п. 198);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 21.05.2018 року, а саме велосипеду сірого кольору марки «PRINCE», яким заволодів ОСОБА_5 ( т. № 2 а.п. 200);

- постановою про визнання та приєднання речових доказів від 23.05.2018 року, а саме диску «CD-R», на якому знаходиться відеозапис, де зафіксовано факт відкритого заволодіння майном ( т. № 2 а.п. 210);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.05.2018 року, який був переглянутий в судовому засіданні, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , який 21.05.2018 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В, побачив біля аптечного пункту велосипед сірого кольору, підійшовши до нього, він сів на засіб пересування і, в цей час, за ним почав бігти потерпілий та кричати «Стій», але він продовжив рух, повертаючи на ріг, де його наздогнав потерпілий та викликав слідчо-оперативну групу для складання протоколу (т. № 2 а.п. 205-206);

- протоколом перегляду відеозапису від 23.05.2018 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється диск з написом «CD-R», на якому знаходяться відеозапис з камер зовнішнього відеоспостереження. На вказаному диску знаходяться 3 відеофайли з назвою: dl3bd577. На даних відеозаписах зафіксовано: освітлення денне, сонячна погода, ділянка місцевості, а саме ринок на якому по правій та лівій стороні розташовано малі архітектурні споруди (крамнички). З правої сторони під входом до крамниці (назву на відео не (зафіксовано) стоїть припаркований велосипед сірого кольору, до якого зі сторони заднього колеса підходить чоловік худорлявої тілобудови, який одягнений у чорні кросівки з білим носком, шорти темного кольору, червону футболку та чорну спортивну куртку з білими смужками на рукавах. Даний чоловік сів на велосипед, який був припаркований біля крамниці та здійснив рух, після чого, за 2-3 секунди, із крамниці під якою було припарковано велосипед, за ним вибіг чоловік одягнений у шолом червоного кольору, зелені спортивні окуляри, чорну куртку, шорти синього кольору та чорні кросівки, та почав наздоганяти велосипедиста, який продовжував рух, проїхавши приблизно 25 метрів чоловік в шоломі наздогнав особу, яка рухалась на велосипеді (т. № 2 а.п. 208). Вказаний вище відеозапис, що міститься на СD-R диску, був переглянутий у судовому засіданні за участі учасників кримінального провадження;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, з якого вбачається, що 21.05.2018 року о 13 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-В, було затримано ОСОБА_5 (т. № 2 а.п. 215-217);

- протоколом обшуку затриманої особи від 21.05.2018 року, а саме ОСОБА_5 (т. № 2 а.п. 218).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, є доведеною і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин, які б пом`якшували вину обвинуваченого ОСОБА_5 , не дивлячись на його позицію після дослідження усіх доказів та під час судових дебатів і останнього слова, де пояснив, що вину визнає, оскільки на переконання суду, він не усвідомив своєї протиправної поведінки, щиро не покаявся.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к, з якого вбачається, що щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди… Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного, його особи, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київського слідчого ізолятора» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 21 травня 2018 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: велосипед сірого кольору марки «PRINCE», що переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_8 залишити у його власності; диск «СD-R», на якому знаходиться відеозапис, де зафіксовано факт відкритого заволодіння майном, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя