Справа №297/28/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2020 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 18.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,
встановив:
В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області заходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 18.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.
Через канцелярію суду надійшло клопотання захисник ОСОБА_4 про визнання заяви потерпілого ОСОБА_6 від 17 листопада 2015 року недопустимим доказом, оскільки така не була зареєстрована у відповідному журналі заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події. Також, просить суд визнати недопустимим доказом вилучені у кишені ОСОБА_5 корпус бойової гранати марки «Ф-1» із маркувальним позначенням « НОМЕР_1 », «корпус бойової ручної гранати марки «РГД-5» із маркувальним позначенням у вигляді «193-78т», а також два запали до бойових гранат, з маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 » та «о176-79 УЗРГМ-2 383», які не були визнані речовими доказами, оскільки обшук кишень куртки останнього було проведено без дозволу слідчого судді і такі не було визнано речовими доказами. Також захисник просить визнати виявлені смс-повідомлення на українській мові без оригіналів, які були на угорській мові з погрозами вбивством недопустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні такі на угорській мові. Разом з тим, просить визнати процесуальні рішення та процесуальні дії прокурорів, які не є процесуальними прокурорами та процесуальні рішення та процесуальні дії старшого слідчого СВ Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 недопустимими доказами, оскільки в ході досудового розслідування було допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, які є підставою для визнання таких недопустимими (а.с. 212-216).
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими, вважаючи таке безпідставним.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив його задоволити.
Потерпілий ОСОБА_6 просив в задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1, 2 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
При цьому, з огляду на положення ст. ст. 86, 87 КПК України щодо допустимості та недопустимості доказів, підставою для визнання доказу недопустимим, за умови його очевидної недопустимості, яка виключає його використання при прийнятті процесуальних рішень, може бути виключно порушення встановленого законом порядку його отримання.
Зокрема, ст. 87 КПК України передбачено недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Суд вважає, що стороною кримінального провадження не було доведено очевидну недопустимість доказів, які захисник просить визнати недопустимими.
Крім того, суд враховує, що згідно вимог ст. 89 КПК України, суд вправі вирішити питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
А тому, суд вважає необхідним вирішити питання щодо допустимості вищевказаних доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, в ході їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 87, 94, 371- 372 КПК України, суд,
ухвалив:
в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання заяви потерпілого ОСОБА_6 від 17 листопада 2015 року, корпусу бойової гранати марки «Ф-1» із маркувальним позначенням « НОМЕР_1 », «корпусу бойової ручної гранати марки «РГД-5» із маркувальним позначенням у вигляді «193-78т», двох запалів до бойових гранат, з маркувальними позначеннями « НОМЕР_2 » та «о176-79 УЗРГМ-2 383», виявлених смс-повідомлень на українській мові без оригіналів, які були на угорській мові з погрозами вбивством, а також процесуальних рішень та процесуальних дій прокурорів, які не є процесуальними прокурорами та процесуальних рішень та процесуальних дій старшого слідчого СВ Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 недопустимими доказами в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 18.11.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_9