В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2019 року до ЄРДР за №0005708 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

-15.03.2004 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.189, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

-10.02.2009 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 187, ст.71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частину невідбутого покарання приєднати по ухвалі Деснянського суду м.Києва від 04.03.2008 року та остаточно призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, звільнився 19.07.2016 року по відбуттю строку покарання;

- 20.12.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 185, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , який раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності, маючи незняту та непогашену у встановленому порядку судимість, 06 липня 2019 року приблизно о 16 годині 55 хвилин, перебуваючи в торгівельному залі магазину «Фора», який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 17, підійшовши до товару у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 взяв із стелажів шоколад «milka Choco Jelly», закупівельна вартість якого 81 гривня 59 копійок, шоколад «milka з наповнювачем діл.горіх і карамель», закупівельна вартість якого 83 гривні 59 копійок, «шоколад чорний Chocolat Stella фр. Баобаба органічний», закупівельна вартість якого 59 гривень 99 копійок, «пиво Чернігівське MAXIMUM світле», закупівельна вартість якого 10 гривень 99 копійок, «вино Mikado Слива Червона виноградне ароматизоване черв.», закупівельна вартість якого 35 гривень 00 копійок, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб, з числа персоналу магазину та покупців, помістив вищевказаний товар до свого рюкзака.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_3 з вищеперерахованим товаром, загальною закупівельною вартістю 271 гривня 16 копійок, які знаходились у його рюкзаку, не маючи наміру розраховуватись за товар, почав рухатись в напрямку виходу з магазину.

В подальшому ОСОБА_3 пройшов повз антикрадіжні рамки при цьому не сплативши за вищевказаний товар грошові кошти, з місця вчинення злочину намагався зникнути, але при виході із магазину «Фора», був затриманий працівниками охорони вказаного магазину.

Отже, ОСОБА_3 , виконав всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 06 липня 2019 року приблизно о 16 годині 55 хвилин в магазині «Фора», який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 17, намагався викрасти продукти харчування та алкогольні напої, а саме: три шоколадки, пиво та вино. Так, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає з числа персоналу магазину та покупців, помістив вищевказаний товар до свого рюкзака та пішов в напрямку виходу з магазину. Пройшов повз антикрадіжні рамки при цьому не сплативши за вищевказаний товар грошові кошти, з місця вчинення злочину намагався зникнути, але при виході із магазину «Фора», був затриманий працівниками охорони вказаного магазину.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України, а саме закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, повідомив, що працює неофіційно різноробочим, має задовільний стан здоров`я, хворіє на ОСОБА_7 , не є інвалідом І чи ІІ групи, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин, а також враховуючи наявність вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року та скоєння нового злочину обвинуваченим в період іспитового строку за даним вироком, у порядку ст. 71 КК України, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 06.07.2019 року до 08.07.2019 року та з 26.02.2020 року до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 7 (сім) місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відраховувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 06.07.2019 року до 08.07.2019 року та з 26.02.2020 року до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази у кримінальному проваджені, передані під зберігальну розписку представнику потерпілого ТОВ «Фора»: шоколад «milka Choco Jelly», шоколад «milka з наповнювачем діл.горіх і карамель», «шоколад чорний Chocolat Stella фр. Баобаба органічний», «пиво Чернігівське MAXIMUM світле», «вино Mikado Слива Червона виноградне ароматизоване черв.» - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя