Ухвала
судового засідання
23.12.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

представника Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» - лікаря психіатра ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши заяву в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ,-

В С Т А Н О В И В:

В.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся в суд із письмовою заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою Львівська область, Старосамбірський район, с. Дністрик, який скоїв суспільно небезпечне діяння передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

В обґрунтування заяви посилається на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 15.01.2016 року до даного часу знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_8 , 1982 р.н., згідно Ухвали

Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р. про зміну примусового заходу медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом на примусове лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання, та Ухвал Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2016р., 13.01.2017р., 21.09.2017р., 26.12.2017р., 12.06.2018р., 07.03.2019р., 07.03.2019р.

15.02.2006р. пацієнт під впливом хворобливих переживань скоїв суспільно небезпечне діяння (вбивство матері та сестри), був затриманий працівниками міліції. 22.03.2006р. проводилась стаціонарна СПЕ, за висновком якої (Акт № 64 від 22.03.2006р.): « ОСОБА_8 страждає хронічним психічним захворювання - шизофренією, параноїдна форма, стан загострення, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом».

Згідно Ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14.07.2006р. до хворого було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 15.09.2006р. до 02.07.2014р. перебував на лікуванні у ДЗ «УПЛСН МОЗ України».

Згідно Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2011р. хворому змінено вид примусового заходу медичного характеру з перебування на примусовому лікуванні у лікарні із суворим наглядом на лікування в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З 02.07.2014р. до 15.01.2016р. знаходився на примусовому лікуванні у відділенні із посиленим наглядом Волинської обласної психіатричної лікарні №2 смт. Олика.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2015р. вид примусових заходів медичного характеру із лікування у відділенні з посиленим наглядом змінено на продовження примусового лікування у відділенні з звичайним наглядом за місцем проживання.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» гр. ОСОБА_8 неодноразово оглядався комісіями лікарів-психіатрів медичного закладу, які щоразу приходили до висновку про необхідність зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідні заяви були надіслані на адресу Франківського районного суду м. Львова, однак у задоволенні заяв було відмовлено.

Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2016р., 13.01.2017р., 21.09.2017р., 26.12.2017р., 12.06.2018р., 07.03.2019р примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_8 , 1982р.н., було продовжено.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2018р. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом було змінено на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.03.2019р. (Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2018р. про зміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 скасувати.) примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо ОСОБА_8 , 1982р.н., були продовжені та виконуються на базі стаціонарного закладу до даного часу.

В результаті проведеного комплексного лікування (Нейролептики (Галоперидол 1,0 в/м х 2 р/д, Аміназин 2,0 мл на ніч, Трифтазин 5 мг х 3 р/д, Клопіксол депо 1,0, Азапін 100 мг х А т. на ніч, Галоперидол 1,5 мг х Зр/д, Солерон 200 мг х 2 р/д, Флюнксол депо 1,0); загальнозміцнюче та симптоматичне лікування, вітаміни групи В, вітамін С, ЛФК, індивідуальна психотерапія, арттерапевтичні заняття), реабілітаційних заходів, психічний стан хворого поступово покращувався: поведінка хворого набула впорядкованого характеру, нормалізувався сон, вирівнявся настрій, дезактуалізувались маячні ідеї переслідування та зовнішнього впливу. В розмову з лікарем вступає охоче, контакту легкодоступний. Виконує усі лікарські призначення без заперечень, розуміє потребу постійного прийому підтримуючого лікування, як в умовах стаціонару, так і поза його межами. З іншими пацієнтами у відділенні уживається мирно. У відділенні залучається в реабілітаційні процеси, охоче ходить на прогулянки у супроводі медперсоналу, почав активно виявляти бажання допомагати персоналу та іншим хворим. Емоційний фон рівний, адекватно реагує на жарти, підтримує розмову. Налагодились стосунки з братами та іншими родичами. Критика до наявного психічного розладу та власник вчинків обмежена дефіцитарними змінами мислення внаслідок шизофренічного процесу, однак розуміє, що «раніше почував себе погано, були голоси та погані думки...а зараз, коли лікуюсь, того всього нема, почуваю себе добре, спокійно». Будує плани на майбутнє, планує допомагати братам у домашньому господарстві. За останні ЗО місяців суїцидальних та антисоціальних тенденцій не спостерігалось, жодних претензій з боку медперсоналу не відмічалось. Близько двох років приймає підтримуючі дози нейролептиків (Солерон, Азапін), і на фоні такого лікування стан залишається стабільним.

Таким чином внаслідок проведеного лікування вдалося досягнути стану повноцінної тривалої ремісії (ремісія С) наявного психічного розладу, впорядкування настрою, висловлювань та поведінки пацієнта, залучення його до реабілітаційних заходів, налагодження стосунків з братами та чоловіком сестри, позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки.

На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 08.11.2019р. ОСОБА_8 , 1982 р.н., був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 74 від 08.11.2019р.), яка прийшла до висновку що: «на момент огляду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії (значне послаблення хворобливого процесу) - тип С. Враховуючи, що ОСОБА_8 в даний час антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягненням стану тривалої ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), впорядкуванням настрою, висловлювань та поведінки пацієнта, залученням його до реабілітаційних заходів, налагодженням стосунків з братами та чоловіком сестри, досягненням позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу- із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Представник заявника в судовому засіданні- лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить змінити вид примусового заходу, оскільки хворий почувається добре, приймає ліки, є працездатним, отримує пенсію, як інвалід 2 групи, наявна критика до вчиненого злочину.

Хворий в судовому засіданні заяву підтримав, просив таку задовольнити.

Брат хворого заяву підтримав, пояснив суду, що брав став спокійним, йде на контакт, приймає ліки і бажає продожвити лікування вдома.

Захисник ОСОБА_5 заяву підтримав.

Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника погодилася, просила суд задовольнити заяву.

Заслухавши доводи заявників думку інших учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити.

08.11.2019р. ОСОБА_8 , 1982 р.н., був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 74 від 08.11.2019р.), яка прийшла до висновку що: «на момент огляду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом, стан ремісії (значне послаблення хворобливого процесу) - тип С. Враховуючи, що ОСОБА_8 в даний час антисоціальних та суспільно небезпечних тенденцій не виявляє, а також у зв`язку з покращенням і стабілізацією його психічного стану та досягненням стану тривалої ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), впорядкуванням настрою, висловлювань та поведінки пацієнта, залученням його до реабілітаційних заходів, налагодженням стосунків з братами та чоловіком сестри, досягненням позитивного ставлення до курсу лікування та необхідності його продовження у випадку виписки, застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу- із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Суд враховує, думку хворого та захисника, обґрунтування представника заявника про можливість продовження лікування амбулаторно та висновок прокурора.

Відповідно до ч. 1ст. 95 КК Українипродовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування примусових заходів.

Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.

Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника закладу, лікуючого лікаря, пояснення хворого , думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 95 КК України, ст.. 19 Закону України « Про психіатричну допомогу», статтями 376, 512, 514 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву в.о. генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою Львівська область, Старосамбірський район, с. Дністрик, який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, задовольнити.

Змінити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на амбулаторне примусове лікування хворому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає та зареєстрований за адресою Львівська область, Старосамбірський район, с. Дністрик, який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвала наберає законної сили з часу її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів, з часу проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_9