Справа № 183/31/20
№ 1-кп/183/943/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0002098 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.08.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1, ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1, ч.2 ст.309 КК України до 1 року 10 місяців 6 днів позбавлення волі;
- 01.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України від покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік;
19.05.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01.09.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк 3 місяці за вироком від 19.05.2016 року;
- 06.10.2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України частково приєднано не відбутий строк 4 місяці за вироком від 01.09.2016 року, до відбуття - 3 роки 10 місяців позбавлення волі;
- 12.07.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 15.06.2018 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

25 листопада 2019 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , поблизу вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_3 , спілкуючись з раніше йому знайомим ОСОБА_5 , побачив у його руці мобільний телефон марки «Fly iq4514», вартістю 1070 гривень, який належить останньому. У цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
Того ж дня, приблизно о 12 годині 05 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , поблизу вхідних дверей у квартиру АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно під виглядом здійснення дзвінку, попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон марки «Fly iq4514», вартістю 1070 гривень, при цьому не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон. Таким чином, ОСОБА_5 повністю довіряючи ОСОБА_4 не здогадуючись про злочинний намір останнього, передав свій мобільний телефон марки «Fly iq4514» в руки ОСОБА_4 , який, отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Fly iq4514», зловживаючи довірою останнього, став відходити до виходу з під`їзду, вийшов на вулицю та направився по вул. Сучкова в сторону центра м. Новомосковська з вказаним мобільним телефоном марки «Fly iq4514» вартістю 1070 гривень, не повернувши його ОСОБА_5 і, таким чином, зловживаючи довірою незаконно заволодів чужим майном.
Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився цим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1070 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Від дачі показань відмовився, зазначивши, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим скоєно злочин, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайстві), вчиненому повторно, доведена в повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд також бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, перебуває з 2007 року на обліку у лікаря нарколога, однак суд також враховує, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є тяжким, свою вину визнав повністю,розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра не перебуває. Крім того, суд також враховує думку потерпілого, який в своїй заяві зазначив, що не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання. Тому, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, а також за наявності обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає недоцільним призначення йому покарання на рівні мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 190 КК України, а вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а самеу виді позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з мінімальним іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 314,00 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 557319 від 10.12.2019 року).
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 314 гривень 00 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1