15.06.2020 Єдиний унікальний № 371/477/20
Провадження №1-кп/371/103/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження за № 0000149, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Мошківці Андрушівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого Подільським районним судом міста Києва 26 січня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, на підставі ст. 82 КК України 16 липня 2012 року звільнений з місць позбавлення волі із заміною невідбутої частини основного покарання на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, 29 травня 2014 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 152 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, 23 березня 2016 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, з не відбутим строком покарання 11 (одинадцять) місяців,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, а саме: 26 січня 2009 року Подільським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, на підставі ст. 82 КК України 16 липня 2012 року звільнений з місць позбавлення волі із заміною невідбутої частини основного покарання на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, 29 травня 2014 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 152 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, 23 березня 2016 року умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, з не відбутим строком покарання 11 (одинадцять) місяців, маючи не погашену та не зняту у законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив нові умисні злочини за наступних обставин.

31 березня 2020 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності та у фактичному користуванні перебуває у ОСОБА_4 , після спільного вживання алкогольних напоїв з власником, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ОСОБА_5 , виникла сварка з ОСОБА_4 , на основі якої у нього виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, наніс близько трьох ударів кулаками правої та лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , внаслідок чого останній втративши свідомість впав на підлогу, потім ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс близько десяти ударів ногою по обличчю, близько десяти ударів ногою по тулубу, а саме по лівій боковій частині грудної клітки, тим самим завдавши останньому фізичного болю та спричинивши тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 29 від 7 травня 2020 року ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: перелому 9-го ребра зліва, що викликає розлад здоров`я більше 21-го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_5 здійснив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_5 , після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , переніс останнього, який перебував без свідомості, в приміщення літньої кухні до прихожої кімнати житлового будинку.

Виходячи з житлового будинку, ОСОБА_5 , на території подвір`я вказаного домоволодіння помітив розкладний мобільний телефон червоного кольору належний ОСОБА_4 , і в цей час у нього виник корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Діючи з цією метою, 31 березня 2020 року, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю свідків та очевидців його злочинної діяльності, діючи повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «SIGMA MOBILE» моделі «X-style 28 Flip».

З викраденим мобільним телефоном ОСОБА_5 пішов до будинку місця свого проживання, довівши таким чином свій злочинний корисливий умисел до кінця.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 460 (чотириста шістдесят) гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_5 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав до суду угоду про примирення між ним та потерпілим ОСОБА_4 від 12 червня 2020 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, погодили міру покарання за інкриміновані злочини у виді 2 років обмеження волі за ч. 1 ст. 122 КК України, 3 років обмеження волі за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно 3 роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком.
Обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень, просив затвердити вказану угоду.
Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення та проти призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватими та відносно яких між ним і потерпілим укладена угода про примирення, відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид та міру узгодженого покарання, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Перевіряючи узгоджену сторонами міру покарання на відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку про відповідність узгодженої сторонами угоди міри покарання вимогам КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття обвинуваченого, визнання провини, відшкодування шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до с. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди, обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 12 червня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000149 від 1 квітня 2020, відповідність узгодженого сторонами покарання загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

З ОСОБА_5 підлягають стягненню витрати у розмірі 326 гривень 90 копійок на користь держави за проведення експертизи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 та 474, 468, 469 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 12 червня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000149 від 1 квітня 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 2 років обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі;

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю злочинів у виді обмеження волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік поклавши на нього виконання обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази: телефон марки «Sigma Mobile», модель «X-style 28 Flip», червоного кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у його власності.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 9 квітня 2020 року у справі ЄУН 371/324/20 провадження №1-кс/371/104/20 скасувати.

Судові витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи, в розмірі 326 гривень 90 копійок стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : (підпис) ОСОБА_6
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_6