Єдиний унікальний № 500/6281/15-к
Провадження № 1-кп/946/128/20
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
у вигляді особистого зобов`язання

25 червня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001307 від 29.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, молдаванина за національністю, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у фактичних сімейних відносинах, працюючого за наймом, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-28.11.2007 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186,69,70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

-06.11.2013 року Великомихайлівським районним судом за ст. 15 ч.2 ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 296 КК України, ч.2 ст. 121 КК України

встановив:

До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області разом із клопотанням про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про дозвіл на його затримання з метою приводу для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31 січня 2020 року було оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу, після чого ОСОБА_4 25 червня 2020 року доставлений до суду.

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, пославшись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, про що свідчить те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, в тому числі, санкція якої передбачає позбавлення волі до десяти років та є тяжким злочином, однак будучи належним чином повідомленим про місце та час судового засідання не з`являвся у судові засідання, переховувався від суду та може вчинити нові злочини. Наведені обставини свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 331 ч.1, 2 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Разом з цим, рішенням Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року у справі «Смирнов проти Росії», та згідно п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути загальними й абстрактними, мають підтверджуватися фактичними даними, у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Також відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як серед всього іншого, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що регламентовано пунктом «с» ст. 5 Конвенції.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою «відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, статтею 17 КПК України про презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання, при цьому слід зазначити, що у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до ч. 1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати що обвинувачений може ухилитись від суду, вчинити інші правопорушення.

Таким чином, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, ч.3 ст.331 КПК України, підстави ст.177 КПК України, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме виходячи з обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце мешкання в АДРЕСА_1 , тому суд спростовує доводи прокурора про тяжкість злочину, оскільки це є не визначеною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, суд вважає за доцільне застосувати запобіжний захід у вигляді на особисте зобов`язання, окрім того, судом встановлено що обвинувачений працює та має малолітню дитину на вихованні.

При обранні запобіжного заходу, суд також оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особу обвинуваченого, зв`язки за місцем проживання.

Також з урахуванням думок учасників судового провадження, відповідно до ч. 5 ст. 314, ст. 3141 КПК слід доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь у даному кримінальному провадженні, також слід повідомити про дату, час та місце проведення судового розгляду представника уповноваженого органу з питань пробації.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 196, 331, 335 КПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Відновити судове провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, молдаванина за національністю, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у фактичних сімейних відносинах, працюючого за наймом, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на останнього наступні обов`язки:

1. прибувати за першою вимогою до прокурора або суду;

2. не відлучатися з м.Ізмаїл та Ізмаїльського району без дозволу прокурора або суду;

3. повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

Термін дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дії 25 серпня 2020 року.

Повідомити ОСОБА_4 письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1