Справа № 640/8633/16-к
н/п 1-кс/953/4205/20

УХВАЛА
"01" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
У судовому засіданні потерпілий скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Слідчий до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій порти задоволення скарги заперечував, просив справу розглянути за своєї відсутності.
Як передбачено п.3 ч.1 ст.303 КПК України, потерпілий під час досудового провадження має право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження в їх сукупності.
Відповідно до статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
З матеріалів закритого кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснювалось досудове розслідування з обставин, що 01.01.2001 приблизно о 14.30 на перехресті проспекту 50 років СРСР з проспектом Героїв Сталінграду у м. Харкові водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Опель-Аскона» р.н. НОМЕР_1 , вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , 1927 р.н., який переходив проїжджу частину дороги. ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, доставлений до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.к./п.1).
08.02.2001р. ОСОБА_3 визнаний потерпілим та неодноразово допитаний (т.1 а. к./п. 36-37; 184-185; т.2 а. к./п. 65-66; 106-107; 131-132; т.3 а. к./п. 19; т.5 а. к./п. 39-40).
В постанові від 13.04.2020 слідчий поділяє зібрані докази на дві категорії, що не передбачено положеннями КПК України.
Натомість ст.ст.84-86 КПК України визначають поняття належності та допустимості доказів зважаючи на які, зібрані в ході досудового розслідування докази і підлягають оцінці з наведенням доводів щодо прийняття одних доказів та спростування інших, наслідком чого є визнання їх недостовірними.
Під час досудового розслідування проведений ряд експертних досліджень (т.1 а. к./п. 16-17; 18-19; 48-49; 80-83; 128-141; т.2 а. к./п. 176-178; 198-199; 231-239; т.3 а. к./п. 62-79; 80-88; 91-97; 100-103; 113-116; 126-131; 178-183; 186-212; т.4 а.к./п. 25-59; т.5 а. к./п. 27-32, 48-58, 84-86, 128-133). Так, судово-медичною експертизою №18/21-А від 09.01.2001 встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце: закрита черепно-мозкова травма, закритий перелом лівої плечової кості, вивих правої плечової кості. Причиною смерті ОСОБА_6 , який тривалий час страждав на гіпертонічну хворобу, коронаслероз, став інфаркт міокарда, що виник внаслідок масивного набряку легенів (т.1, а.к./п. 18-19).
Відповідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №25/227 від 15.01.2007р., внаслідок ДТП ОСОБА_6 спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, однак смерть ОСОБА_6 не знаходиться у причинному зв`язку з ДТП (т.3 а. к./п. 62-79).
Проведенням комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи №164-КЕ/591/2015 від 16.04.2015 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_6 стала ішемічна хвороба серця та її загострення у вигляді розвитку інфаркту (т.5 а. к./п. 48-58).
Незважаючи на здійснення у кримінальному провадженні ряду експертиз, слідчий акцентує увагу саме на висновку комплексної судово-медичної та авто технічної експертизи №316 від 07.12.2010р., у якій, зокрема, вказано, що смерть ОСОБА_6 не знаходиться у прямому причинному зв`язку з перенесеною у ДТП травмою, а настала внаслідок ускладнення захворювання, спричиненого масштабним набряком легенів (т.4 а.к./п. 25-62).
Втім, при закритті 13.04.2020 кримінального провадження судження щодо причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_6 з подією ДТП слідчим не надано.
З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, а тому скарга в частині скасування постанови про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1