Справа № 953/7079/20
н/п 1-кп/953/824/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00005539 від 13.10.2019 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше судимого 24.06.2017 Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК країни звільнений від покарання з іспитовим строком на 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України і підстав для їх скасування у суду немає.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора, однак просили вирішити дане питання на розсуд суду.

Обвинувачені та їх захисники заперечували щодо клопотання прокурора, вважаючи його безпідставним, без доведених ризиків, подали клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також пояснював, що відносно його підзахисного відсутні ознаки злочину, що інкриміновані ОСОБА_10 , той позитивно характеризується та просить врахувати наявність в нього похилих батьків, які працювали в органах поліції, стан їх здоров*я та бабусі.

ОСОБА_7 та його захисник в обґрунтування клопотання також вказували на наявність у ОСОБА_11 дружини та трьох малолітніх дітей і відсутність обставин щодо переховування від суду та впливу на потерпілих і свідків.

Прокурор з приводу клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу заперечував, стверджуючи на наявність та обґрунтованість ризиків, які перешкоджають зміні запобіжного заходу.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання сторін щодо міри запобіжного заходу суд враховує, що згідно наданого до суду обвинувального акту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину проти власності, із застосуванням насильства, та судом враховані обставини скоєння злочинів, які викладені у обвинувальному акті.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
При вирішенні питання запобіжного заходу, суд враховує відносно ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, ч.1 ст. 177 КПК України (переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які не допитані в суді), що підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину, даними про особу обвинуваченого, який був працівником поліції, відсутність в нього працевлаштування та джерел доходу).

Відносно ОСОБА_7 судом враховані ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України (переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які не допитані в суді, вчинення іншого кримінального правопорушення), що також підтверджується даними про особу обвинуваченого, який має незаняту та непогашену судимість, інкримінований злочин в період іспитового строку, тяжкістю покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, відсутністю працевлаштування та доходів.)

Судом також були враховані надані до суду особисті дані по кожному з обвинувачених: - відносно ОСОБА_7 про наявність в нього дружини та малолітніх дітей, відносно ОСОБА_12 наявність батьків, які є пенсіонерами зі службою в органах поліції. Враховані і дані про термін перебування в умовах ізоляції обвинувачених станом на теперішній час.

Однак, враховуючи наявність підтверджених ризиків, які не спростовані стороною захисту та оцінюючи сукупність обставин, передбачених в ст.178 КПК України суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливе, а тому, суд продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 до 60 днів.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, в тому числі і за клопотанням захисту.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний або обвинувачений може ухилитись від суду.

Суд зазначає, що тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інший злочин.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та досліджені клопотання сторін, наданий до суду обвинувальних акт, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_6 та п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України відносно ОСОБА_7 , і суд, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суд залишає без зміни та продовжує строк тримання під вартою на наступні 60 днів, без визначення застави, на підставі ч.4 ст. 183 КПК України.

Ризик, передбачений ч.4 ч.1 ст. 177 КПК України відносно двох обвинувачених та ризик за ч.5 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_6 суд відхиляє, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Повторно суд роз*яснює стороні захисту що посилання на відсутність ознак злочину за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України є необґрунтованим, оскільки провина обвинувачених та доведеність доказів, які станом на теперішній час не досліджені судом буде встановлюватись судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного рішення по даній справі.

Таким чином, дослідивши всі доводи сторін суд зазначає, що підстав для задоволення клопотання захисту та визначення іншої міри запобіжного заходу відносно обвинувачених станом на сьогодні суд не вбачає, а тому суд задовольняє клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

Постановив:
Клопотання прокурора щодо міри запобіжного заходу задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 28 серпня 2020 року.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін у вигляді тримання під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 28 серпня 2020 року.

В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1