УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, у якому просить скасувати арешт на транспортний засіб марки «SUBARULEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі на вказаний транспортний засіб, і повернути його на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянинаУкраїни України НОМЕР_4 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 19 листопада 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 безоплатно, а також повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянинаУкраїниУкраїни НОМЕР_4 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 19 листопада 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на транспортний засіб марки «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 та ключі до нього.
В судове засідання заявник не з`явилась, подала клопотання про розглядсправи без участі представника власника майна.
Прокурор в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.
З урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих слідчого управління ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000107від 26.02.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке 05.11.2019 об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000722 від 21.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
22.07.2019 року проведено обшук автомобіля марки «SUBARYLEGACY», р.н. НОМЕР_1 , а ухвалою Сарненського районного суду від 09 серпня 2019 року у справі № 572/2224/19 на нього було накладено арешт та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, після чого поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів, що за адресою: Київська область, смт. Гостоміль, вул. Садова, 20.
04.03.2019 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлю-продажу транспортного засобу марки «SUBARYLEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , шо посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 529.
Згідно п. 2.2. даного Договору продаж транспортного засобу відбулася у розмірі 353 657,12 грн., що були сплачені ОСОБА_3 ОСОБА_5 у повному обсязі до оформлення вказаного Договору.
Таким чином, станом на дату накладення арешту на транспортний засіб марки «SUBARY LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 та поміщення його на майданчик зберігання транспортних засобів, вказаний транспортний засіб на законній правовій підставі належав ОСОБА_3 .
Вказаний автомобіль не є та не був знаряддям злочину, жодного відношення до кримінального провадження №0000107 від 26.02.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке 05.11.2019 об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000722 від 21.07.2019 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, в межах якого накладено арешт, не має: йому у вказаному провадженні підозра не пред`являлась, він не є підозрюваним чи свідком, а також особою, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
У свою чергу, у даному випадку, транспортний засіб, що належить ОСОБА_3 знаходиться під відкритим небом, без руху, оскільки територія спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, куди поміщений автомобіль не містить закриті опалювальні бокси для зберігання автотранспорту для його належного зберігання з метою уникнення природної корозії металу, тобто для належних умов зберігання, що призводить до його пошкодження та може призвести і до повної його втрати, що вказує на відсутність належних умов зберігання автомобіля стороною кримінального провадження, у володінні якої у даному випадку перебуває транспортний засіб, а відтак є нагальна потреба у скасуванні арешту та поверненні такого транспортного засобу його володільцю.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку що клопотання про скасуванняарешту майна підлягає до задоволення, так як у його накладенні відпала потреба.
При цьому, свідоцтво про державну реєстрацію та ключі від транспортного засобумарки «SUBARULEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 були вилучені під час затримання та подальшого обшуку у ОСОБА_5 , разом з тим повернути їх разом з автомобілем необхідно особі, яка володіє транспортним засобоммарки «SUBARULEGACY», р.н. НОМЕР_1 на законній правовій підставі, а саме згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу марки, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 529 - КабіловуХусніддінуХілоліддіновичу, який звернувся з даним клопотанням.
Згідно вимог ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст.41 КонституціїУкраїни ніхто не може бути протиправнопозбавлений права власності.
У відповідності до вимог ст. 48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюється не лише на власників, а й на осіб, що володіють майном на прав іповного господарського відання, оперативного управління, довіреності, доручення або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України.
Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а сааме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чиінший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Під час судового розгляду встановлено недостатність одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно підлягає арешту.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").
Основною метою ст.. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, арештможе бути накладено на нерухоме і рухомемайно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкоюабо у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у ньогоабо в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчимсуддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна такожможе бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідуваннячи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення, так як у його накладенні відпала потреба.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 170, 171,174, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт на транспортний засіб марки «SUBARULEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ключі на вказаний транспортний засіб та безоплатно повернути його на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України України НОМЕР_4 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 19 листопада 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 безоплатно.
Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України України НОМЕР_4 , виданий Голосіївським РВ ГУДМС України в м. Києві 19 листопада 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на транспортний засіб марки «SUBARULEGACY», р.н. НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 та ключі до нього.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1