Єдиний унікальний № 946/7371/19
Провадження № 1-кп/946/277/20
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

10 липня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001555, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2020 року.

Прокурором надано суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може продовжити злочинну діяльність і вчиняти злочини, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкції яких передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонукайло проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 а також того, що прокурор не довів усі обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доказав того що неможливо обрати більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого, враховуючи також стан здоров`я обвинуваченого, також те, що свідки тривалий час не являються до суду, має тісні соціальні зв`язки, має роботу, суд дійшов висновку, з врахуванням всіх обставин справи, нових обставин, які давали б суду підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, немає, а тому суд обирає обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Керуючись ст. 171, 194, 199 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 10 вересня 2020 року з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , а також із зобов`язанням ОСОБА_4 з`являтися до суду за першою вимогою.

Копію ухвали направити до Ізмаїльської установи виконання покарань № 22, начальнику Ізмаїльського відділення поліції ГУНП в Одеській області для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала щодо зміни запобіжного заходу припиняє свою дію відносно обвинуваченого ОСОБА_4 10 вересня 2020 року.

Головуючий суддя