Справа № 521/6986/20
Номер провадження:1-кс/521/2283/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду в м. Одесі скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області, про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 23.03.2020 року, про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року.

В обґрунтування зазначає, що 21.10.2019 року представником ОСОБА_4 було подано клопотання слідчому про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

05.12.2019 року представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 було отримано постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ОСОБА_6 від 23.10.2019 року про відмову у задоволені клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.12.2019 року було частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 та скасовано постанову слідчого від 23.10.2019 року, зобов`язано слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області та/або іншу відповідальну процесуальну особу, належним чином розглянути клопотання представника ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року, за ч. 4 ст. 190 КК України та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

10.01.2020 року слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ОСОБА_3 було повторно розглянуто клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про визнання останнього потерпілим, але за результатами розгляду, в задоволені клопотання знов було відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року було скасовано постанову слідчого від 10.01.2020 року, та зобов`язано слідчого Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області та/або іншу відповідальну процесуальну особу, належним чином розглянути клопотання представника ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року, за ч. 4 ст. 190 КК України та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

23.03.2020 року слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ОСОБА_3 було повторно розглянуто клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 від 21.10.2019 року про визнання останнього потерпілим, але за результатами розгляду, в задоволені клопотання знов було відмовлено.

Підставою для відмови у задоволені клопотання, згідно із змістом постанови слідчого є: неможливість заявника звертатись до слідчого з клопотаннями; не встановлення слідством доказів завдання ОСОБА_4 шкоди.

Адвокат ОСОБА_5 вважає, що така позиція слідчого не відповідає вимогами ч. 1 і 2 ст. 55 КПК України та порушує права ОСОБА_4 , як особи потерпілої від протиправних дій особи, безпідставно звужуючи спектр його процесуальних прав, в тому числі на залучення додаткових доказів.

В судовому засіданні слідчий заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те що ОСОБА_4 не надано доказів, які би підтвердили що йому була завдана шкода.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників процесу приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0003005 від 26.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до відомостей, які містяться в скарзі адвоката ОСОБА_5 , він 21.10.2019 р. звернувся до слідчого СВ Малиновського ВП У м. Одесі ГУНП в Одеській області, з клопотанням про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0003005.

23.03.2020 р. слідчим СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , оскільки у даному кримінальному провадженні досудове розслідування проводиться за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суб`єктивна сторона ч. 4 ст. 190 КК України характеризується прямим умислом та спеціальною метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), яке вчинено в особливо великих розмірах або організованою групою. Отримання майна під умовою виконання якого-небудь зобов`язання може кваліфікуватися як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала мету його присвоїти, а зобов`язання - не виконувати.

При цьому слідчий вказав, що в рамках кримінального провадженні № 0003005, жодних доказів, щодо завдання шкоди ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не було встановлено та ОСОБА_4 в подальшому не було надано.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні, зокрема, може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

У ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.

Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови слідчий не дотримався законодавчої вимоги щодо її вмотивованості. Зокрема, постанова не містить належної мотивації з посиланням на фактичні обставини та підтвердження їх відповідними доказами, відсутнє нормативно-правове обґрунтування прийнятого рішення, а також не надано жодної оцінки доводам представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо процесуального статусу ОСОБА_4 в результаті можливого вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється у межах кримінального провадження № 0003005.

Таким чином, постанова слідчого не відповідає вимогам частини 5 ст. 110 КПК України, згідно до якої постанова слідчого складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування і посилання на положення цього Кодексу.

За такого, слідчий суддя дійшов висновків, що скарга підлягає задоволенню в цій частині, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Водночас, не підлягає задоволенню вимога представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України, так як КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою.

Розгляд клопотання по суті - про відмову або про задоволення клопотання про визнання потерпілим віднесено до повноважень слідчого, тому слідчий суддя, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчого щодо визнання конкретної особи потерпілим, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому слідчий суддя не може здійснювати функції органу досудового розслідування (п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. 22 КПК України),

Таким чином, вирішення цього питання є виключною компетенцію органу досудового розслідування, а тому зобов`язання визнати конкретну особу потерпілим у кримінальному провадженні не входить до повноважень слідчого судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одеса ГУНП в Одеській області, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року, - задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 23.03.2020 року про відмову у визнані потерпілим у кримінальному провадженні № 0003005 від 26.09.2019 року, - скасувати.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1