Справа № 301/287/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/140/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні погодженого прокурором Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор) клопотання слідчої СВ Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08 лютого 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000143 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 14 лютого 2020 року до Іршавського районного суду Закарпатської області слідчий звернулась із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, а саме на: - автомобіль марки «Вольво», реєстраційний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом до нього, реєстраційний знак НОМЕР_2 ; стовбури дерев з бірками UА ДАЛРУ 548148215, UА ДАЛРУ 548148204, UА ДАЛРУ 548148213, UА ДАЛРУ 548148205, UА ДАЛРУ 548148207, UА ДАЛРУ 548148216, UА ДАЛРУ 548148211, UА ДАЛРУ 548148210, UА ДАЛРУ 548148229, UА ДАЛРУ 548148222, UА ДАЛРУ 548148223, UА ДАЛРУ 548148227, UА ДАЛРУ 548148226, UА ДАЛРУ 548148224, UА ДАЛРУ 548148228, UА ДАЛРУ 548148219, UА ДАЛРУ 548148201, UА ДАЛРУ 548148202, UА ДАЛРУ 548148215, UА ДАЛРУ 548148208, UА ДАЛРУ 548148218, декілька стовбурів, які лежать на низу напівпричепа, маркування на яких не доступне для огляду та стовбур дерева без бірки довжиною 3,14 м та шириною в діаметрі зрізу стовбура 58 м. Клопотання мотивовано тим, що 08.02.2020 до Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення по телефону 102 від інспектора СРСПП Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про те, що на автодорозі сполученням Мукачево-Рогатин біля с. Доробратово на 19 кілометрі автодороги, на ґрунтовій дорозі здійснюють перевантаження стовбурів дерева породи «Дуб» з автомобіля марки "Камаз", реєстраційний номер « НОМЕР_3 », на вантажний автомобіль марки "Вольво", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричіпом до нього з реєстраційним номером « НОМЕР_2 ». При перевірці бірок на деревині встановлено, що вони відсутні в базі даних Державного агентства лісових ресурсів України. 08.02.2020 року відомості по даному факту внесені до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що на автодорозі сполученням Мукачево-Рогатин на 19 кілометрі на ґрунтовій дорозі біля с. Доробратово невідомі особи здійснюють перевантаження стовбурів дерева породи «Дуб» з автомобіля марки "Камаз", реєстраційний номер « НОМЕР_3 », на вантажний автомобіль марки "Вольво", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричіпом до нього з реєстраційним номером « НОМЕР_2 ». При перевірці бірок на деревині встановлено, що вони відсутні в базі даних Державного агентства лісових ресурсів України. В ході проведення огляду місця події встановлено, що на вантажному автомобілі марки "Вольво", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричіпом до нього з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », а саме: в кузові вищевказаного напівпричепа, завантажено деревину - стовбури дерев різного розміру, на яких виявлено бірки з номерами: UА ДАЛРУ 548148215, UА ДАЛРУ 548148204, UА ДАЛРУ 548148213, UА ДАЛРУ 548148205, UА ДАЛРУ 548148207, UА ДАЛРУ 548148216, UА ДАЛРУ 548148211, UА ДАЛРУ 548148210, UА ДАЛРУ 548148229, UА ДАЛРУ 548148222, UА ДАЛРУ 548148223, UА ДАЛРУ 548148227, UА ДАЛРУ 548148226, UА ДАЛРУ 548148224, UА ДАЛРУ 548148228, UА ДАЛРУ 548148219. Крім того, на низу напівпричіпа наявні декілька стовбурів дерев, маркування на яких недоступне для огляду. Окрім того, в ході проведення огляду місця події, на землі на відстані 1 метр від автомобіля марки «Камаз», реєстраційний номер « НОМЕР_3 », виявлено стовбури деревини з бірками на стовбурах UА ДАЛРУ 548148201, UА ДАЛРУ 548148202, UА ДАЛРУ 548148215, UА ДАЛРУ 548148208, UА ДАЛРУ 548148218 та стовбур дерева без бірки довжиною 3,14 м та шириною в діаметрі зрізу стовбура 58, який за допомогою маніпулятора завантажено на напівпричіп з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », який прикріплений до автомобіля марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
08.02.2020 слідчою ОСОБА_8 вищевказаний автомобіль марки «Вольво», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » з напівпричепом та стовбури дерев визнано речовими доказами в кримінальному провадженні. В ході огляду вантажний автомобіль марки "Вольво", реєстраційний номер « НОМЕР_4 », з напівпричепом до нього з реєстраційним номером « НОМЕР_2 » з стовбурами дерев вилучено, скеровано та передано на зберігання в ДП «Довжанське ЛМГ», що знаходиться за адресою: с. Довге, вул. Січових Стрільців, 2, Іршавського району, Закарпатської області. Згідно рапортів інспектора СРСПП №1 Іршавського ВП ОСОБА_7 та інспектора СРСПП № 4 Іршавського ВП ОСОБА_9 , ними під час чергування у складі ГРПП 08.02.2020 року між населеними пунктами с. Доробратово та с. Горбок, Іршавського району, на автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів біля 19 км виявлено автомобіль - маніпулятор марки «Камаз», державний номерний знак « НОМЕР_3 », який перезавантажував стовбури дерев породи «Дуб» зі свого транспортного засобу на вантажний автомобіль марки «Вольво», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Під час перевірки бірок на деревині встановлено, що вони відсутні в базі даних Державного агентства лісових ресурсів України. Користувачем автомобіля марки "Вольво", реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з напівпричіпом до нього з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки «Volvo», вантажний сідловий тягач Е, номерний знак « НОМЕР_1 », належить ОСОБА_11 , мешканцю АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , власником напівпричепу бортового реєстраційний номер « НОМЕР_2 » є ОСОБА_12 , мешканець АДРЕСА_3 . Транспортний засіб з напівпричепом та стовбури дерев, які вилучено, визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, за їх допомогою можливо встановити наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та які будуть процесуальним джерелом доказів. Тому з метою тимчасового позбавлення можливості розпоряджатися будь-яким чином вилученим транспортним засобом та деревиною, які є речовими доказами в кримінальному провадженні, і мають суттєве значення для його вирішення по суті, просила клопотання задовольнити й накласти на них арешт, оскільки в іншому випадку існують ризики їхньої втрати або настання інших наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню та встановити винних у вчиненні злочину. Просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В ухвалі вказується на те, що у поданому клопотанні зазначено тільки статті закону України про кримінальну відповідальність, по яких порушено кримінальне провадження, але не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення. При цьому, ні саме клопотання, ні його матеріали, не містять вказівки про вчинення діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України: завантаження, перевезення та збуту незаконно зрубаної деревини. Крім цього, доводи, викладені у клопотанні, спростовуються копіями документів, наданих власником відповідного майна, а саме: -товарно-транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії ЗКА № 007757 від 08.02.2020 року, згідно якої перевізником деревини є ТОВ «Удут Транс», а вантажоодержувачем ТОВ «ЦУНАМІ» (а. с. 36); - договором купівлі-продажу необробленої деревини № 6795/6795/1кв-ое/2020 від 19.12.2019 року, що укладений між ДП «Берегівське ЛГ» (продавець) і ТОВ «ЦУНАМІ» (покупець) (а. с. 37-39); - рахунком на оплату № 1722 від 23.12.2019 року та квитанцією № 9446 від 27.12.2019 року, згідно якої ТОВ «ЦУНАМІ» оплатило на користь ДП «Берегівське ЛГ» 300000,00 грн. за придбану деревину (а. с. 40-41); - договором № 06 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2028 року між ТОВ «ЦУНАМІ» і ТОВ «УДУТ-ТРАНС», за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання за відповідну плату надавати послуги з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом , а також по організації таких послуг (а. с. 42-44). З урахуванням наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що слідчим не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України кримінального правопорушення, а тому в клопотанні відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вказує на те, що слідчий суддя не врахував, що дане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стверджує, що слідчим суддею не враховано, що не накладення арешту на речові докази та повернення їх власнику, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження, та встановленню винних у його вчиненні. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000143, слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права закладені в Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «Вольво», реєстраційний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом до нього, реєстраційний знак НОМЕР_2 , та стовбури дерев, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення врахував вимоги ст. ст. 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчого судді вірно зазначено й дано належну оцінку тому, що слідчим не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, оскільки в поданому клопотанні зазначено тільки статті закону України про кримінальну відповідальність, за якими відкрито кримінальне провадження, але не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення, і при цьому, ні саме клопотання, ні його матеріали, не містять вказівки про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України: завантаження, перевезення та збуту незаконно зрубаної деревини.

Також слідчим суддею вірно встановлено, що викладені в клопотанні доводи спростовуються копіями документів, наданих власником відповідного майна, а саме: -товарно-транспортною накладною при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії ЗКА № 007757 від 08.02.2020 року, згідно якої перевізником деревини є ТОВ «Удут Транс», а вантажоодержувачем ТОВ «ЦУНАМІ» (а. с. 36); - договором купівлі-продажу необробленої деревини № 6795/6795/1кв-ое/2020 від 19.12.2019 року, що укладений між ДП «Берегівське ЛГ» (продавець) і ТОВ «ЦУНАМІ» (покупець) (а. с. 37-39); - рахунком на оплату № 1722 від 23.12.2019 року та квитанцією № 9446 від 27.12.2019 року, згідно якої ТОВ «ЦУНАМІ» оплатило на користь ДП «Берегівське ЛГ» 300000,00 грн. за придбану деревину (а. с. 40-41); - договором № 06 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 15.01.2028 року між ТОВ «ЦУНАМІ» і ТОВ «УДУТ-ТРАНС», за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання за відповідну плату надавати послуги з внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом , а також по організації таких послуг (а. с. 42-44).

З ухвали слідчого судді також убачається, що слідчий та прокурор не з`явились на розгляд клопотання.

При цьому, в ухвалі слідчого вірно вказано про те, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, у ньому, не вказані конкретні підстави та мета арешту майна, відсутні дані в підтвердження ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України - приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, зникнення, відчуження або втрати.

Окрім того, в ухвалі вказується на те, що слідчим та прокурором не надані докази про те, що незастосування арешту майна перешкодить розслідуванню у кримінальному провадженні, встановленню винних у вчиненні злочину.

Тому, апеляційний суд також вважає, що слідчий не навів достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не довів існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтував мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Разом із тим, до клопотання не додано й у матеріалах судового провадження відсутня копії постанови про визнання майна, про арешт якого порушується питання, речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також апеляційний суд враховує і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить про те клопотання слідчого базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями. Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що дане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не є доведеними, а доводи про те, що тимчасово вилучене майно могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, - відхиляються як такі, що ґрунтуються на припущеннях і не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а слідчим не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на автомобіль та стовбури дерев із метою збереження речових доказів, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано й відсутність підстав вважати, що вищевказане майно буде пошкоджуватися, псуватися, знищуватися, перетворюватися або відчужуватись, а також вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що слідчим суддею не враховано, що не накладення арешту на речові докази та повернення їх власнику, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити розслідуванню кримінального провадження, та встановлення винних у його вчиненні, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно автомобіль та стовбури дерев, і ґрунтуються виключно на припущеннях.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на автомобіль та стовбури дерев з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна (в даному випадку автомобіль та стовбури дерев), про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу, яку подав прокурор Іршавського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому 08 лютого 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України кримінального правопорушення, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :