УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнобай клопотання ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді, -

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про зняття арешту з майна, а саме земельної ділянки.

Клопотання обгрунтовує тим, що ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду від 14 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого Чорнобаївського відділення поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, внесене в кримінальному провадженні № 0000376 від 13.06.2018 року, накладено арешт та заборонено вчиняти реєстраційні дії щодо земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, які перебувають в оренді СТОВ "АГРОКО" (), зокрема щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:000:7078.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 листопада

2019 року за ОСОБА_4 в порядку спадкування визнано право на земельну частку (пай) площею 3,0295 га, кадастровий номер :05:000:7078 та 0,0659 га, кадастровий номер :05:000:6967, що належала його бабі ОСОБА_6 за рахунок земель, що перебувають у користуванні ПП "КП "Міжгір`я" в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

На підставі викладеного заявник просив зняти арешт, накладений в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000376, з земельної ділянки площею 3,0295 гакадастровий номер :05:000:7078, яку успадкував, для здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

У судове засідання представник заявника не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник особи, у користуванні якої заходиться нерухоме майно (оренда) СТОВ "АГРОКО" в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи товариство повідомлене належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, керуючись ст. 174 КПК України суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від
14 червня 2018 року накладено арешт та заборонено вчинення реєстраційних дій щодо земельних ділянок, розташованих в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, які перебувають в оренді СТОВ "АГРОКО" (), зокрема щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:000:7078.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 листопада

2019 року за ОСОБА_4 визнано в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 3,0295 га, кадастровий номер :05:000:7078 та 0,0659 га, кадастровий номер :05:000:6967, що належала його бабі ОСОБА_6 за рахунок земель, що перебувають у користуванні ПП "КП "Міжгір`я" в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Відповідно до копії витягу з ЄРДР від 14 листопада 2019 року, кримінальне провадження № 0000376, внесене до ЄРДР 13 червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, закрито 26 вересня 2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист цього права гарантовано
ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Як передбачено зазначеною міжнародно-правовою нормою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Особам, які зазнають порушення цього, як і інших конвенційних прав,
ст. 13 Конвенції гарантовано можливість ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Відсутність у національному законодавстві правової регламентації механізму такого захисту у певній ситуації не може слугувати виправданням відмови у його здійсненні особі, котра потерпає від свавільного втручання у своє право державою в особі компетентних органів. Така відмова становитиме порушення права людини на ефективний засіб юридичного захисту, передбаченого ст. 13 Конвенції.
Гарантії захисту права власності закріплені й у ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Недоторканність зазначеного права згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України належить до загальних засад кримінального провадження, зміст якої розкрито у ст. 16 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 наведеної статті Кодексу позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Іншою загальною засадою кримінального провадження відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 24 КПК є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 6 ст. 9 КПК України надає можливість застосування аналогії кримінального процесуального права, за якою визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу загальні засади застосовуються й у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.
Згідно зі ст. 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змісту ч. 3 ст. 174 КПК України вбачається, що у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно з винесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Цією ж статтею Кодексу власнику або іншому володільцю майна, які не були присутні при розгляді питання про його арешт, гарантовано право ініціювати скасування відповідного заходу перед слідчим суддею або судом (у разі здійснення судового розгляду справи по суті), якщо в подальшому у застосуванні арешту відпала потреба або його було накладено необґрунтовано. Обмежень щодо стадії процесу, на якій може бути заявлено відповідне клопотання, норми кримінального процесуального закону не містять.
Способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок нескасування арешту майна одночасно з закриттям кримінального провадження, положеннями КПК України прямо не передбачено.
Водночас після закриття кримінальної справи, коли будь-які законні підстави для арешту майна відпали, продовження дії цього заходу є свавільним втручанням у право власності особи, яке є об`єктом охорони за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. В означеній ситуації в силу положень ст. 13 Конвенції держава зобов`язана забезпечити особі можливість ефективного юридичного захисту порушеного права.
Оскільки арешт майна було накладено у межах кримінального провадження за процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом, питання про скасування арешту підлягає вирішенню в порядку кримінального судочинства із застосуванням передбачених ч. 1 ст. 7, ст. 16, 24 цього Кодексу загальних засад кримінального провадження - недоторканність права власності й забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій або бездіяльності, в тому числі, слідчого, прокурора.
Так як кримінальне провадження закрито під час досудового розслідування, здійснення судового контролю дотримання прав і свобод людини на відповідній стадії процесу згідно з чинним кримінальним процесуальним законом належить до повноважень слідчого судді. Виходячи з того, що прямих заборон ініціювання перед слідчим суддею питання про скасування арешту майна у відповідній ситуації і прийняття ним такого рішення закон не встановлює, тому питання про скасування арешту майна може бути вирішено слідчим суддею за клопотанням власника або іншого володільця майна в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.
При цьому у КПК України відсутня заборона у вчиненні процесуальних дій з розгляду питань, які мали бути вирішені, але залишилися невирішеними на етапі досудового провадження, закриття чи розгляду справи, тобто помилки і недоліки, допущені у кримінальному провадженні, повинні виправлятися за тими ж правилами, а саме за правилами КПК України.
Отже порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлюється ст. 174 КПК України і відповідно таке питання підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.
Аналогічний висновок зробила Велика палата Верховного Суду у постанові від
17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц (провадження № 14-326цс18).
За таких обставин, враховуючи закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування, невирішення питання про скасування арешту майна заявника, переслідуючи за мету дотримання принципу недоторканості права власності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для скасування арешту, а тому клопотання слід задовольнити.
При цьому, слідчий суддя не надає будь-якої оцінки законності та обґрунтованості накладеного арешту майна, або діям чи бездіяльності слідчого та прокурора, а скасовує арешт з огляду на те, що підстави для його накладення відпали та він втратив свої концептуальні властивості.
Керуючись ст.ст. 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_7 , подане в інтересах ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді - задовольнити.
Зняти арешт накладений ухвалою слідчого судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2018 року по кримінальному провадженню
№ 0000376 з земельної ділянки площею 3,0295 га, кадастровий номер :05:000:7078.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1