Справа № 589/5514/18
Провадження № 1-кп/589/167/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біракан, Хабаровського краю Російської Федерації, громадянки України, офіційно непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, за наступних обставин: 23.10.2018 ввечері ОСОБА_8 перебувала за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її співмешканцем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими вживала спиртні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 ліг спати, а його співмешканка ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_8 продовжили вживати спиртні напої. Цього ж дня, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи за вказаною адресою, під час вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_8 , маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, завдала ОСОБА_9 численні удари ножем в область грудної клітини, заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: рани № 1 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні VI міжребер`я проникаючої в ліву плевральну порожнину без пошкодження органів, рани № 2 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні V міжребер`я з пошкодженням навколосердцевої сумки та лівого передсердя серця; непроникаючої рани № 3 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні ІІІ міжребер`я; непроникаючої рани № 4 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні ІІ міжребер`я, та непроникаючої рани № 5 на лівій щоці. Проникаючі поранення грудної клітини (рани № 1, № 2) з ушкодженням серця є небезпечними для життя в момент заподіяння, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, і по ступеню тяжкості кваліфікуються, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Колото- різані поранення в ділянці грудної клітини (№ 3 і № 4) та на лівій щоці (№ 5) мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупу смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, з пошкодженням серця та крововиливом в навколосерцеву сумку. Таким чином, між виявленими тяжкими тілесними ушкодженнями і настанням смерті ОСОБА_9 існує прямий причинний зв`язок. Згідно обвинувачення ОСОБА_8 , наносячи ОСОБА_9 численні удари ножем у грудну клітину, де знаходяться життєво-важливі органи людини, усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння посягання на життя іншої людини, передбачала суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання фізіологічної смерті потерпілої і бажала їх настання, тобто діяла з прямим умислом.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину у інкримінованому їй злочині не визнала та показала, що 21 чи 22 жовтня 2018 року приїхала додому з Києва, де працювала. 23.10.2018 їй зателефонувала ОСОБА_11 та попрохала в неї грошей. Вона сказала, щоб ОСОБА_11 прийшла до неї, але сама без ОСОБА_12 . Невдовзі після дзвінка прийшла ОСОБА_11 , але прийшла з ОСОБА_13 . Вона дала ОСОБА_11 200 грн і та з ОСОБА_14 пішли в магазин за продуктами. Коли повернулись, то з продуктами принесли і 0,5 л самогону. ОСОБА_11 попрохала її дозволити випити спиртне тут у неї, бо у ОСОБА_15 пили б усі його родичі. Вона дозволила, разом з ОСОБА_11 вони накрили на стіл, сіли десь близько 14-00, випили всі разом. ОСОБА_16 випив разів зо два по 50 гр, а потім він приліг на диван та задрімав, а вони з ОСОБА_11 сиділи розмовляли про роботу в ОСОБА_17 , про доньку ОСОБА_11 та колишнього хлопця ОСОБА_18 , до якого ОСОБА_16 сильно ОСОБА_11 ревнував. ОСОБА_11 сиділа на стільці, а вона на дивані напроти неї. Потім ОСОБА_16 прокинувся, підсів на стільчик біля ОСОБА_11 , випив ще. А їй стало щось не дуже добре, ніби щось у спиртному було, вона не заснула, а як відключилась. Чула лише, що ОСОБА_11 з ОСОБА_19 розмовляють, що треба ще спиртного взяти, і все - більше нічого не чула. Коли прийшла до тями, то в кімнаті було тихо, лише телевізор працював, горіло світло. Вона не зрозуміла, що трапилось, встала з дивану, побачила, що її кухонний ніж з руків`ям білого кольору лежить на полиці «стінки», хто його туди поклав не знає. Вона переклала цей ніж подалі на книжки, бо коли ОСОБА_16 бував в неї вона старалась всі ножі ховати. Потім вона побачила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі: головою до дверей, ногами до вікна. ОСОБА_15 в кімнаті не було. Вона доторкнулась до ноги ОСОБА_11 та була холодною і після цього в неї все затьмарилось, вона розгубилась. Подальші події вона толком не пам`ятає. Вона зрозуміла, що ОСОБА_11 мертва, коли про це сказала ОСОБА_20 . Що вона робила в цей проміжок часу: з моменту як побачила, як ОСОБА_11 лежить і доторкнулась до неї, і коли зрозуміла, що вона мертва не пам`ятає. Вважає, що ОСОБА_11 вбив ОСОБА_16 , який дуже її ревнував і вже не раз на ОСОБА_11 з ножем кидався та, зокрема, казав, що от би їй ( ОСОБА_11 ) ноги відрізати, щоб вона тільки його була. Коли вона прийшла до тями - ОСОБА_15 в кімнаті не було, вона його ножем не била. ОСОБА_16 каже неправду, що вона його будила та поранила. Цю рану йому ще раніше завдала, напевно, ОСОБА_11 , бо на покривалі дивану, там де лежав ОСОБА_16 , були сліди крові. Ці покривала поліція не вилучила, їх потім ОСОБА_21 викинула. ОСОБА_19 побіг додому, щоб родичі допомогли йому придумати, що казати, бо його вітчим судимий, а дядько слідчий. Вона була проти стосунків ОСОБА_11 з ОСОБА_14 , тричі ходила забирала ОСОБА_11 від ОСОБА_19 , бо ті постійно випивали, вживали наркотики, а ОСОБА_11 не хотіла від них йти. Спочатку вона не знала, що ОСОБА_11 вживає наркотики, але помітила зміни в поведінці доньки, розпитувала її, однак ОСОБА_11 заперечувала, що вживає наркотики. Поки одного разу їй подзвонила мати ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_11 в дуже поганому стані в наркологічному відділенні. Вона побігла туди, при ній лікар почав розпитувати ОСОБА_11 чи вживає та наркотики і ОСОБА_11 зізналась. А потім лікар закотив рукав ОСОБА_11 і вона побачила на руці у доньки сліди від ін`єкцій. Також зазначила, що дозволила випити в неї і сама з донькою випивала, щоб поговорити з ОСОБА_11 , бо вона ніяк не могла з нею поговорити ОСОБА_11 , коли приходила то брала гроші і відразу йшла. Покази ж сусідки ОСОБА_22 , що та чула її (обвинуваченої) голос, не відповідають дійсності: сусідка можливо чула голос ОСОБА_11 їх голоси з донькою дуже схожі, їх часто за голосом плутали, до того ж працював телевізор. Крім того, донька сусідки живе на першому поверсі гуртожитку, а сусідка хоче, щоб вона жила поряд в її ( ОСОБА_8 ) кімнаті.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , донька обвинуваченої, сестра загиблої, показала, що мати сама виховувала їх з сестрою. ОСОБА_11 спочатку жила з першим цивільним чоловіком, від якого народила доньку. Потім сестра познайомилася з ОСОБА_14 та років 4 тому почала з ним співмешкати, та з того часу почала вживати спиртне, а потім ОСОБА_16 , який перебуває на замісній терапії, «підсадив» ОСОБА_11 на наркотики. Крім того, вони часто сварилися: ОСОБА_16 ображав ОСОБА_11 , бив її та кидався на неї з ножем, у сестри був шрам від ножа на обличчі. ОСОБА_16 взагалі постійно ніж з собою носив. Також був випадок років 2-3 тому, коли ОСОБА_11 зателефонувала їй, плакала та прохала допомогти, бо ОСОБА_16 її бив руками і ногами. Але ОСОБА_11 до поліції не зверталась, лише скаржилась на ОСОБА_15 їй та подругам. В поліцію ОСОБА_11 звернулась лише, коли брат ОСОБА_15 розбив їй голову битою, десь в серпні 2018. І напередодні загибелі у ОСОБА_11 з ОСОБА_14 була сварка: ОСОБА_11 зателефонувала їй і сказала, що ОСОБА_16 вигнав її на вулицю; ще його мати викинула їй ключі з вікна від кімнати матері. І вона, і мати (обвинувачена) були проти їх відносин. Мама не сварилась, а вговорювала ОСОБА_11 покинути ОСОБА_15 та їхати з нею в ОСОБА_23 . Мати працювала в ОСОБА_17 і за зароблені кошти придбавала ОСОБА_11 , яка ніде не працювала, одяг та взуття, давала їй гроші. Коли мама приїжджала до ОСОБА_24 завжди приходила до неї за грошима. Також мама була проти, щоб ОСОБА_16 приходив з ОСОБА_11 , просила, щоб ОСОБА_11 одна приходила. 23.10.2018 вона (потерпіла) була на роботі (працює продавчинею), близько 14-ї години вона подзвонила мамі, яка була твереза, сказала, що прийшла ОСОБА_11 . Потім, на початку дев`ятої вечора, коли йшла після робочої зміни додому, вона знову зателефонувала матері: зрозуміла, що мама була напідпитку, мама сказала, що щось з ОСОБА_11 вона лежить та не дихає. Вона наказала матері викликати «швидку» та поліцію. Потім почала дзвонити на мобільний ОСОБА_11 , однак та не відповідала на дзвінки. Потерпіла знову зателефонувала матері та зрозуміла, що в тієї істерика: мама плакала, а інший жіночій голос казав, що ОСОБА_11 мертва та треба викликати «швидку». Потерпіла побігла до матері та, коли прибігла, «швидка» вже забрала ОСОБА_11 . Мама сиділа заплакана, в істеричному стані, сказала, що у ОСОБА_11 була сварка з ОСОБА_14 , бо останній приревнував ОСОБА_11 до її колишнього хлопця, що було далі вона не знає, бо заснула, а коли прокинулась, то ОСОБА_15 в кімнаті не було, а ОСОБА_11 лежала мертва.

Також показала, що вхід до гуртожитку, де живе мама, вільний, а двері до кімнати зачиняли, або коли йшли кудись, або лягали спати. Ключі від кімнати мами були у ОСОБА_11 , у ОСОБА_15 не було. Сусіди матері ОСОБА_15 побоювались, щоб він не вкрав чого. Взагалі мама забороняла ОСОБА_11 приходити з ОСОБА_14 до неї, і ніколи не пила з ними, це перший раз, що мама з ОСОБА_11 і ОСОБА_14 випивала. І коли мама могла випити, то ніколи агресивною не була. Донька ОСОБА_11 живе з іншою бабусею, ОСОБА_11 була позбавлена батьківських прав.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_25 , співмешканець ОСОБА_8 , в судому засіданні показав, що з обвинуваченою у них стосунки вже 12 років. 23.10.2018 він прийшов до обвинуваченої близько 10-ї, а пішов на початку 12-ї години, ОСОБА_8 планувала наступного дня замінювати вікно, вони обговорювали це. Потім він пішов до себе додому, пізніше подзвонила обвинувачена, сказала, що до неї прийшли ОСОБА_11 з ОСОБА_26 ( ОСОБА_14 ), потім він зателефонував близько 16-ї, по розмові він зрозумів, що ОСОБА_8 трохи випила. Обвинувачена сказала, що сидить з ОСОБА_11 і ОСОБА_26 , сварки і лайки він не чув. Він зателефонував обвинуваченій десь ще через годину: вона сказала, що вони ще сидять, спілкуються і сказала, що передзвонить пізніше; також ніяких сварок він не чув. Згодом він телефонував обвинуваченій ще декілька разів, але її телефон був вимкнений. Він подумав, що або обвинувачена переключила телефон на сім-карту іншого оператора (у неї телефон на дві сімки), або, щоб він не сварився на неї, через те що вона вживає алкоголь (бо в неї поганий стан здоров`я). При цьому ОСОБА_8 алкоголем не зловживала раз в 2-3 місяці, і п`яною він її ніколи не бачив, не ставала вона агресивною, і такого, щоб вона після вживання алкоголю не пам`ятала, що робила, також не було. За вечір ОСОБА_8 могла випити 100-150 гр алкоголю, багато не пила і зазвичай після цього йшла спати. Взагалі обвинувачену може охарактеризувати як гарну людину, вона любила своїх доньок, хоча вони і різні: ОСОБА_21 відповідальна, а ОСОБА_11 любила «вільне життя» та не піклувалась про свою донечку. Про саму ОСОБА_11 піклувалась обвинувачена: давала їй кошти, забезпечувала. Відносини у ОСОБА_8 з ОСОБА_11 були нормальні, інколи вони могли посваритись, але тільки словесно і не часто, щоб вони бились такого він не знає. Він впевнений в тому, що обвинувачена не вбивала свою доньку. А от ОСОБА_16 агресивний, він ОСОБА_11 ревнував, підвищував на неї голос, навіть - бив, свідком цього була сусідка обвинуваченої вона з цього приводу і поліцію викликала. Він також взимку 2018 року бачив ОСОБА_11 з перебитим переніссям: ОСОБА_11 сказала, що була п`яна, сама подряпалась. Обвинувачена ОСОБА_15 , коли він приходив з ОСОБА_11 , не виганяла, але ставилась до нього негативно. Вона хотіла «витягнути» ОСОБА_11 з цього середовища та переживала, що донька себе занапащає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що він співмешкав з донькою обвинуваченої ОСОБА_9 . Того дня він з ОСОБА_11 спочатку сходили в лікарню, бо він перебуває на замісній терапії внаслідок вживання наркотиків, а потім ОСОБА_11 сказала, що приїхала її мама та треба до неї сходити. На його запитання «Навіщо?» ОСОБА_11 сказала, що мама дасть грошей. Коли вони прийшли - обвинувачена дала ОСОБА_11 гроші та сказала сходити придбати продуктів і алкоголю, щоб випити «за приїзд». ОСОБА_27 була твереза, в нормальному настрої, вдягнена в халат. Вони з ОСОБА_11 сходили в магазин, що поряд з гуртожитком, де живе обвинувачена, а потім зайшли на «точку» та придбали 0,5 л самогону. Прийшовши, вони сіли за стіл, випили, розмовляли; розмова йшла за те, що ОСОБА_11 поїде з мамою до Києва, знайде там роботу, облаштується, а потім він переїде в ОСОБА_23 . Ніяких сварок у них не було. На столі лежав кухонний ніж, невеликий, зубчастий, ним нарізали хліб. Він випив пару чарок, йому стало щось недобре і він роздягся до нижньої білизни, ліг на диван, взяв покривало, ОСОБА_11 увімкнула телевізор, і потім він заснув. Стіл, де вони сиділи, і диван, на якому він спав, - в одній кімнаті. Через деякий час він прокинувся і запропонував ОСОБА_11 йти додому, вона сказала, що зараз вип`є ще і вони підуть. ОСОБА_11 сиділа біля нього на дивані, а її мати напроти неї на стільці. Він запитав у ОСОБА_11 , чи залишили вони йому випити. ОСОБА_11 сказала, що сходила ще купила. Він випив ще десь 1,5 чарки, запропонував ОСОБА_11 також лягти поспати (щоб вона більше не пила) і знову ліг спати. Коли спав, то крізь сон ніяких криків, сварок чи шуму не чув. Прокинувся він від того, що обвинувачена смикала його за ногу та казала, щоб він подивився, що трапилось з ОСОБА_11 . В руках обвинуваченої він нічого не бачив. Він встав, нахилився над ОСОБА_11 , яка лежала на підлозі біля дверей з кімнати головою до виходу, лежала рівно, очі в неї були відкриті, ушкоджень та крові він на ній не бачив; він покликав її: « ОСОБА_11 , ОСОБА_11 », потім поплескав її по щоці, а потім приклав пальці до шиї ОСОБА_11 , щоб перевірити пульс. Обвинувачена була в нього за спиною. В кімнаті, крім них нікого не було. Він почув, як обвинувачена «загарчала» і відчув удар в ліве плече та почув: « ОСОБА_28 ..». Він злякався, вискочив з кімнати (сусіди бачили як він з кімнати вискакував та біг), двері якої були привідчинені, хоча у ОСОБА_29 прийнято було їх зачиняти, крикнув: «Що ти наробила ? Навіщо ти її зарізала?» (так крикнув, бо бачив до того, як ліг спати, ніж на столі) та, незважаючи на хвору ногу, побіг додому на вул. Чернігівську. Двері відчинила його мати, він забіг в квартиру, на кухні стояв самогон він випив, сказав, що ОСОБА_11 більше не має. Впав та заснув. Потім приїхали працівники поліції і забрали його у відділок на допит.

З ОСОБА_11 у нього були гарні стосунки: ні він, ні його родичі не били її і не ображали; інколи він з ОСОБА_11 сварився, але тільки словесно. ОСОБА_11 він не ревнував. З ОСОБА_8 у нього були нормальні відносини, хоча він розумів, що вона не бажає, щоб ОСОБА_11 з ним зустрічалась. Обвинувачена і ОСОБА_11 інколи сварились, але бійок не було.

Він не знає, чи вживала ОСОБА_11 наркотики, бо вона і без нього ходила кудись, а його лише супроводжувала до лікарні. Він приймав ліки по замісній терапії тільки в присутності лікарів в кабінеті.

Вживати алкоголь йому не можна, бо в нього вже цироз; після 50-70 гр алкоголю його тягне в сон, але такого не було, щоб він втрачав пам`ять від алкоголю - міг лише міцно спати.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показала, що є матір`ю ОСОБА_12 . Її син співмешкав з донькою ОСОБА_8 - ОСОБА_11 близько року, жили вони всі разом по АДРЕСА_2 . Син десь рік або більше знаходиться на метадоновій програмі. 23 жовтня 2018 син пішов до наркології за метадоном, його довго не було, тому свідок зателефонувала йому. Син сказав, що вони з ОСОБА_11 будуть обідати у матері ОСОБА_11 , купують продукти. Потім він подзвонив і сказав, що вони вже у матері ОСОБА_11 вдома. Потім ввечері того ж дня на початку 20-ї години вона почула крик в під`їзді: « ОСОБА_31 , відчиняй мені двері», вона відчинила і побачила ОСОБА_26 , який був вдягнений лише в труси та босий, в руках у нього нічого не було. Син сказав: «Мамо, моєї ОСОБА_11 не має». Він плакав, був наляканий, казав, що ОСОБА_11 померла, що її зарізали чи вбили (дослівно вона не пам`ятає), на ньому була кров. Потім він випив горілки, ліг та заснув. Вона (свідок) почала телефонувати ОСОБА_8 , обвинувачена щось нерозбірливо пробурмотіла і поклала слухавку. Свідок знову їй зателефонувала, але ОСОБА_8 нецензурно вилаялась на її адресу. Вдома, крім неї (свідка), ще були її цивільний чоловік - ОСОБА_32 , інший син ОСОБА_33 та невістка ОСОБА_34 . Вона сказала сину ОСОБА_35 та ОСОБА_36 викликати таксі та їхати до матері ОСОБА_11 , що вони і зробили. Після їх від`їзду, хвилин через 10-15 вона зателефонувала ОСОБА_36 , і та відповіла, що не знає жива ОСОБА_11 чи ні. Потім ОСОБА_26 забрали до поліції, поспілкуватись вони вже змогли наступного дня, тоді ж на лівому плечі у нього вона побачила невелику рану, схожу на ножову. ОСОБА_37 розповів їй, що вони з ОСОБА_11 придбали пляшку горілки, випили разом з обвинуваченою, потім він заснув. Коли прокинувся, ОСОБА_11 сказала, що ще за пляшкою сходила, він ще випив з ОСОБА_11 та обвинуваченою та ліг спати, пропонував поспати і ОСОБА_11 вона навіть роздяглась, але не лягла. Прокинувся від того, що мати ОСОБА_11 смикала його за ногу та казала, що щось трапилось з ОСОБА_11 . Він встав, нахилився над ОСОБА_11 , яка лежала на підлозі, відчув удар в плече і втік. Також син казав, що жодних конфліктів перед цим між ними не було. Взагалі ОСОБА_37 і ОСОБА_11 могли лише словесно посваритись, ніхто із їх родини ОСОБА_11 не бив і не ображав. Якщо ОСОБА_37 та ОСОБА_11 починали сваритись, то вона казала ОСОБА_11 , щоб та збиралась та йшла від них. Вона інколи сварилась, що вони ( ОСОБА_37 та ОСОБА_11 ) випивають, бо син приймає метадон і йому не можна вживати алкоголь. Ні в той день, ні напередодні сварок у сина з ОСОБА_11 не було. Також не знає такого, щоб обвинувачена до того дня випивала разом з ОСОБА_26 і ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показала, що є сусідкою обвинуваченої, її кімната 372 поряд з кімнатою останньої. Проживає вона у вказаному гуртожитку не так давно з кінця лютого 2018 року, близько обвинувачену не знає, охарактеризувати її не може, тим більше ОСОБА_8 часто була відсутня - їздила на заробітки до Києва. Між собою вони не сварились. 23.10.2018 вона о 19.30 прийшла додому, в тамбурі було темно, вона підсвічувала собі мобільним телефоном, тому і добре час запам`ятала, в цей час, коли вона йшла через тамбур до своєї кімнати, двері до кімнати обвинуваченої «ходили ходуном», ніби хтось бив з силою в них зсередини кімнати, ніби хтось хотів вийти чи вибігти, але жодних інших звуків, криків не було, тільки грюкіт. Двері до кімнати обвинуваченої відчиняються всередину кімнати. Потім свідок зайшла до своєї кімнати, перевдягалась, мила посуд на кухні, що в іншому тамбурі, там грюкіт теж чутно було. Цей грюкіт від того, що з великою силою били в двері тривав хвилин 15. Через 5-7 хвилин, як грюкіт стих, свідок почула як обвинувачена нецензурно лаялась та казала, начебто, що «з однією розібралась, зараз піду і з тією розберусь..» Інших голосів, крім обвинуваченої, вона не чула. О 19.59-20-00 (запам`ятала, бо знову підсвічувала собі мобільним телефоном) вона вийшла зі своєї кімнати, щоб піти до своєї доньки, яка мешкає в цьому ж гуртожитку на першому поверсі. Вона почула голос ОСОБА_26 ( ОСОБА_15 ), він плакав і кричав: « ОСОБА_11 , ОСОБА_11 . Що Ви наробили, Ви її вбили!», а потім почула обвинувачену, яка казала: « ОСОБА_38 її вбила?! Це ти її вбив!». Потім вона почула, як ОСОБА_16 плаче та просить у ОСОБА_8 дати йому телефон, щоб зателефонувати матері та викликати «швидку». Свідок не заходила туди, не викликала поліцію. Вона пішла до доньки, коли йшла - її ніхто не обганяв, а коли повернулась десь о 21.30 - у них в тамбурі вже були лікарі і працівники поліції.

Також показала, що невдовзі після її заселення в гуртожиток, у обвинуваченої з ОСОБА_11 була сварка. Так, свідок зранку виходила з кімнати, щоб йти на роботу, а зі своєї кімнати вийшла ОСОБА_8 та свідок у неї на ногах побачила кров. ОСОБА_8 сказала, що це ОСОБА_11 порізала її. Перед цим вони втрьох: обвинувачена, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 випивали, були п`яні. Свідок тоді викликала поліцію. Після того випадку свідок більше не бачила, щоб обвинувачена пила. Лише голосні сварки чула тому стукала їм у двері, щоб тихіше себе поводили, бо її кімната поруч і їй в своїй кімнаті добре чути, що відбувається в кімнаті ОСОБА_8 . Обвинувачена не бажала, щоб ОСОБА_11 і ОСОБА_16 у неї залишались ночувати, виганяла їх. Свідок в таких випадках захищала ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_11 приходила сама обвинувачена не виганяла її, лише, коли та приходила з ОСОБА_14 Навесні ОСОБА_8 поїхала до Києва. Коли ОСОБА_8 не було, пару раз приходила ОСОБА_11 з ОСОБА_14 випивали на кухні, голосно розмовляли - свідок робила їм з цього приводу зауваження. Декілька разів навесні і влітку, коли обвинувачена була вдома, свідок заставала зранку ОСОБА_11 - вона спала на столі, якій стояв у них в тамбурі. При цьому ОСОБА_11 просила її нічого не казати про це матері. Карина, коли була твереза, то була добра і тиха. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_16 бив ОСОБА_11 і тілесних ушкоджень на ній не бачила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 показала, що була подругою загиблої, ОСОБА_26 ( ОСОБА_16 ) проживав з ОСОБА_11 по вул. Чернігівській разом з нею, її чоловіком ОСОБА_40 та свекрухою (матір`ю ОСОБА_26 та її чоловіка). ОСОБА_11 з ОСОБА_26 жили разом біля року, відносини у них були нормальні, хоча інколи були сварки, але тільки словесні, побоїв на ОСОБА_11 вона ніколи не бачила і на ОСОБА_41 їй не скаржилась. Один раз у ОСОБА_11 був на носі поріз, але ОСОБА_11 їй розповіла, що це під час прогулянки з ОСОБА_14 до них причепились якісь молодики і трапилась сутичка. ОСОБА_42 . ОСОБА_11 не виганяв з квартири, ОСОБА_11 сама пішла одного разу, образившись на ОСОБА_26 . З ОСОБА_11 у неї були дружні стосунки. ОСОБА_11 любила свої матір, яка не схвалювала її відносини з ОСОБА_26 та сварилась на ОСОБА_11 , за те, що та інколи випивала. 23 листопада 2018 року ОСОБА_26 разом з ОСОБА_11 зранку пішли в лікарню, а потім до ОСОБА_11 матері, яка приїхала з Києва. Близько восьмої години вечора ОСОБА_26 прибіг додому наляканий, вдягнений лише в труси та сказав, що ОСОБА_11 вбила її мати. В нього на лівому плечі був поріз, з якого йшла кров, сказав, що його вдарила ОСОБА_8 . Вона (свідок) викликала таксі та поїхала зі своїм чоловіком ОСОБА_40 на вул. Воронізьку, де живе мати ОСОБА_11 . Коли піднялись на 3-й поверх, де кімната обвинуваченої, то побачила, що двері до блоку відчинені, в коридорі було темно, а обвинувачена стояла біля балкону з телефоном в руці. Свідок запитала у обвинуваченої де ОСОБА_11 , на що та відповіла, що в кімнаті. Свідок хотіла відчинити двері до кімнати, але заважала ОСОБА_11 , яка лежала біля дверей. Намагаючись відчинити двері, свідок змістила тіло ОСОБА_11 та побачила невеликий поріз на лівій щоці останньої, а біля голови калюжу крові. ОСОБА_11 лежала на спині, була вдягнена в топік та трусики, у неї внизу живота в районі пупка з лівого боку була рана, з якої сочилася кров. Свідок не чіпала ОСОБА_11 , вийшла з кімнати, викликала «швидку» та чекала в коридорі. Обвинувачена була у стані сп`яніння; ножа та плям крові свідок у неї не бачила. Коли приїхала «швидка» та лікарі повідомили, що ОСОБА_11 мертва, у ОСОБА_8 почалася істерика: вона почала плакати та кричала «що це із-за ОСОБА_26 ». Свідок не запитувала у обвинуваченої чому вона таке каже, бо сама була в шоковому стані. Після чого свідок пішла додому. Зазначила, що ОСОБА_16 розповів їм, що вони втрьох випивали, потім він спав та прокинувся від того, що ОСОБА_8 його за ногу смикала, будила та казала, що щось з ОСОБА_11 , а коли він нахилився - вона його вдарила ножем в плече. Також свідок підтвердила, що казала обвинуваченій, щоб та забрала ОСОБА_11 з цієї родини, бо ОСОБА_16 випивав і ОСОБА_11 з ним.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_43 , показала, що товаришувала з ОСОБА_11 , познайомились вони років 10 тому: працювали разом в ОСОБА_17 , разом винаймали житло. Потім ОСОБА_11 познайомилась зі своїм першим чоловіком ОСОБА_44 та залишилась жити в м. Шостка, народила доньку. Через деякий час вона розійшлась з чоловіком та познайомилась з ОСОБА_14 , з яким то розривала стосунки, то поновлювала. Одного разу ОСОБА_11 прийшла до неї в гості зі шрамом біля носу, під оком, та розповіла, що це ножем її порізав ОСОБА_42 . Розказувала, що вона б`ється з ОСОБА_14 , який часто ножем перед нею махає, дає йому здачі, і також йому ножем порізала плече. ОСОБА_11 розповідала, що родичі ОСОБА_26 між собою постійно б`ються; розповідала, що ОСОБА_16 носив з собою ніж і спав з ножем, ховаючи його під подушку. Також про постійні бійки в цій родині їй (свідку) розповідала її знайома - сусідка ОСОБА_45 . Десь за рік до смерті ОСОБА_11 , в неї була розбита голова ОСОБА_11 казала, що це її брат ОСОБА_15 побив, ОСОБА_11 навіть зверталась в лікарню. Бували випадки, коли ОСОБА_11 приходила ночувати до неї (свідка), бо її виганяли ОСОБА_19 . ОСОБА_11 розповідала, що вони відбирали в неї паспорт та ключі від кімнати матері. Почавши жити з ОСОБА_14 , ОСОБА_11 стала вживати алкоголь, курити коноплю, а потім свідок помітила у неї на руках сліди від ін`єкцій. ОСОБА_11 спочатку не зізнавалась, а потім розповіла, що ОСОБА_16 приносить з наркології таблетки метадону, які ховає в роті або в руці, потім вони їх змішують з димедролом і разом вколюють собі. ОСОБА_11 перестала за собою доглядати, стала роздратована, агресивна. Свідок вговорювала ОСОБА_11 покинути ОСОБА_15 заради її ж безпеки і здоров`я. Після того, як вона (свідок) дізналась, що ОСОБА_11 вживає наркотики, то відразу ж повідомила матері ОСОБА_11 , яка хотіла забрати ОСОБА_11 до ОСОБА_17 , щоб та пройшла лікування від наркоманії, вговорювала ОСОБА_11 покинути ОСОБА_12 . При цьому охарактеризувати обвинувачену свідок може як спокійну людину, ОСОБА_8 не сварила ОСОБА_11 , а вговорювала покинути ОСОБА_12 . Навпаки, це ОСОБА_11 могла бути агресивною: одного разу вони (свідок, ОСОБА_11 та ОСОБА_21 ), святкували в кафе День народження, і ОСОБА_11 без будь-якої причини почала бити посуд. А з ОСОБА_8 одного разу святкували Новий рік і обвинувачена також вживала спиртне, але була спокійна і неагресивна. Відносини у обвинуваченої з ОСОБА_11 були нормальні, сварок між ними при свідкові не було. Обвинувачена часто телефонувала їй (свідкові) і розпитувала як справи у ОСОБА_11 . Десь за півроку до смерті ОСОБА_11 почала їй казати, що не любить ОСОБА_15 , хоче його покинути, але не може, бо залежить від нього, оскільки той дає їй наркотики. Так, інколи ОСОБА_11 залишалась в неї (свідка) ночувати, і одного разу їй зранку було дуже зле, коли їй зателефонував ОСОБА_16 , ОСОБА_11 сказала, щоб він їй більше не дзвонив, на що останній ОСОБА_11 сказав, що вона все одно до нього прибіжить. Напередодні своєї смерті ОСОБА_11 прийшла до неї, попрохала побути в неї (свідка), а потім під вечір сказала, що сходить забере свої речі у ОСОБА_19 : картину та світильник, що їй колишній парубок подарував (до якого ОСОБА_16 сильно ОСОБА_11 ревнував), а потім піде ночувати у матері. ОСОБА_11 планувала влаштуватись на роботу в ОСОБА_17 , пройти лікування від наркоманії, відновити стосунки з донькою. Наступного дня свідок зранку пішла до відділу субсидій, що знаходиться по вул. Чернігівській та зустріла ОСОБА_11 . Вона запитала, чому та не в матері, а ОСОБА_11 відповіла, що пішла забрати свої речі у ОСОБА_19 та й залишилась. Також зазначила, що ОСОБА_8 не любила і не хотіла, щоб ОСОБА_16 приходив до неї, переживала, що той принесе з одягом клопів чи бліх, або якусь хворобу.

Також свідок зазначила, що донька ОСОБА_46 спочатку жила разом з ОСОБА_11 у ОСОБА_19 , але після того, як ОСОБА_16 зняв з вух дитини її сережки, інша бабуся дитини забрала її до себе.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_47 , показала, що є сусідкою обвинуваченої, її кімната через дві кімнати від кімнати ОСОБА_8 , тому те, що відбувається в кімнаті обвинуваченої, їй не чутно. 23 жовтня 2018 року вона з чоловіком десь в обідню пору повернулись додому з магазину та міняли на кухні лампочку. Біля 13.30 в двері секції постукали, її чоловік відчинив, виявилось прийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_42 . Зі своєї кімнати вийшла ОСОБА_8 та запитала у ОСОБА_11 чи вона знову п`яна прийшла. ОСОБА_11 відповіла, що ні. Потім вони втрьох: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 сиділи на кухні, розмовляли; голоси були спокійні, тихі, потім ОСОБА_11 та ОСОБА_16 кудись пішли. Після цього десь о 16.40 свідок виходила на кухню запити водою пігулку від головного болю. З кімнати ОСОБА_8 вона чула голоси: спокійні, нормальні, також чутно було, що вони сміються. Голоси були ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , чужих голосів вона не чула. Близько 19-ї вона знову виходила на кухню нічого не чула. Потім десь о 19.30 вона дивилась серіал, а її чоловік після нічної зміни спав, коли вона почула як прийшла сусідка ОСОБА_22 , а близько 20.00 з сильним гуркотом хлопнули вхідні двері до секції, які оббиті залізом. Потім була тиша, ніхто не ходив, не стукав. А вже близько 20.30 вона почула істеричні крики: «Давайте щось робити», знову хлопнули двері. По голосу вона впізнала подругу ОСОБА_48 , яка і кричала. Вона виглянула зі своєї кімнати та побачила, що ОСОБА_34 стоїть біля її дверей з нею був світловолосий молодий чоловік, свідкові не знайомий. Інна була бліда, перелякана, кричала: «Давайте щось робити, ми її ще врятуємо». ОСОБА_8 стояла посеред коридору секції напроти Інни та цього молодого чоловіка і казала йому: «Ось бачиш, що твій брат накоїв». Обвинувачена не плакала, але була бліда та дуже озлоблена та кричала на ОСОБА_49 і її супутника: «Це він, він вбив» та сильно матюкалась на них. Внаслідок такої озлобленості обвинуваченої у свідка склалось враження, що обвинувачена в стані алкогольного сп`яніння. Інна кричала: «Вбили, вбили», а обвинувачена сказала супутнику ОСОБА_50 : «Іди подивись, що зробив твій брат - вона там мертва лежить». Інна побігла вниз по сходах. Свідок зателефонувала дільничному та повідомила, що відбувається щось негарне. Потім приїхала «швидка», до кімнати ОСОБА_8 зайшли лікар і фельдшер, коли вони вийшли, то лікар сказав, щоб туди ніхто не заходив. Вона (свідок) запитала: « ОСОБА_11 отруїлась?», а лікар відповів, що в неї 4 ножових поранення - одне в серце, та вона вже десь годину як мертва. ОСОБА_8 присіла на маленький столик, що в них в тамбурі стояв, та кричала: « ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , хто вбив мою ОСОБА_11 ?!» Потім приїхали поліцейські, почали всіх опитувати, згодом близько 21.30 прийшла з першого поверху від своєї доньки ОСОБА_22 , потім прийшла друга донька ОСОБА_8 ОСОБА_21 . Також свідок показала, що вдень, коли вона бачила ОСОБА_8 , та була твереза, жодних ознак сп`яніння вона не побачила, в чому обвинувачена була вдягнена вдень вона не пам`ятає. А вже ввечері ОСОБА_8 була вдягнена в легкий літній темно-синій халат. Слідів крові свідок на ОСОБА_8 не побачила, руки обвинувачена тримала в кишенях. Також свідок показала, що заселилась в гуртожиток у 2014 році та у неї були конфлікти з ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_51 : бувало вони випивали, скандалили, не прибирали за собою місця загального користування, з приводу чого свідок їм робила зауваження. 26.11.2017 обвинувачена і ОСОБА_11 сильно побились - наряд поліції до них двічі приїжджав, у ОСОБА_8 були порізані ноги, однак подробиць свідок не знає. Були конфлікти і у ОСОБА_11 з ОСОБА_14 , так 22.06.2015 о пів на першу ночі вона почула як сильно кричить ОСОБА_11 , свідок викликала поліцію. ОСОБА_8 тоді вдома не було. Працівники поліції приїхали дуже швидко та почали стукати в двері кімнати ОСОБА_8 , відчинила ОСОБА_11 вона була побита, по обличчю в неї текла кров, в кімнаті розгардіяш. ОСОБА_11 не зізнавалась, хто це зробив, і відмовилась писати заяву про побиття, однак свідок чула тоді голос ОСОБА_12 . Також одного разу свідок, повернувшись додому, почула різкий запах ацетону і ще чогось, ОСОБА_11 і ОСОБА_16 щось варили на кухні. Вона (свідок) почала кричати: « ОСОБА_11 , що за запах?», але ОСОБА_11 не вийшла. ОСОБА_11 , коли була твереза, то була спокійна, нормальна дівчина, але коли була напідпитку чи під дією якихось речовин, краще було з нею не спілкуватись. Однак останній рік було тихо ОСОБА_8 влаштувалась на роботу в Києві, просила сусідів приглядати за кімнатою, старалась, щоб все було нормально, сварок не було. Приходили і ОСОБА_11 з ОСОБА_14 до кімнати, коли ОСОБА_8 не було, але поводили себе також спокійно.

Судом досліджено також наступні надані стороною обвинувачення докази:

Згідно протоколу огляду місця події від 23.10.2018 з фототаблицями до нього, огляд розпочато о 21 год. 20 хв., об`єктом огляду є під`їзд 3 будинку АДРЕСА_3 , третій поверх вказаного під`їзду та кімната 371. Так, при вході до під`їзду вздовж правої сторони на сходах, які ведуть в напрямку з першого до третього поверху, виявлені краплі речовини бурого кольору, круглої та овальної форми, розміром від трьох до десяти міліметрів. При огляді коридору, що веде до дверей кімнат 371-372, біля комоду, що стоїть у вказаному коридорі, на підлозі виявлені жіночі кімнатні капці з малюнком у вигляді плям, а на загальному столі у лівої стінки виявлена куртка синього кольору з нашаруванням в лівій нижній частині речовини бурого кольору. При вході до кімнати 371 у лівому куті знаходиться холодильник білого кольору, на верхній частині якого наявні плями речовини бурого кольору, найбільшим розміром 2х10 см. Далі по ходу кімнати за шафою у лівої стіни знаходиться двоспальне ліжко диван, зверху застелений покривалом жовтого кольору, на якому у верхній частині біля подушок та по праві площині покривала зверху донизу є плями речовини бурого кольору різних форм та розмірів. На частині ліжка біля підголівників знаходиться меблева подушка білого кольору, яка в нижній частині має пляму нашарування речовини бурого кольору неозначеної форми, розміром 15х10 см. Біля стіни під вікном стоїть столик та стілець, на столику три тарілки з залишками їжі, столові прибори. На полиці меблевого гарнітуру біля правої стіни на книжках зверху виявлено предмет зовні схожий на ніж, загальною довжиною 242 мм, товщиною 1 мм. На поверхні клинка, довжиною 123 мм, наявне нашарування речовини бурого кольору. На підлозі на відстані 20 см від вхідних дверей та 70 см від правої стіни знаходиться труп жіночої статі, голова якого направлена в сторону вхідних дверей, в положенні лежачи на спині, голова дещо зігнута вправо, права рука розігнута вздовж тулуба, ліва рука розігнута та відведена від тулуба під кутом близько 45 ?; ноги розігнуті. Труп вдягнений в синтетичну кофту чорного кольору з замком блискавкою, футболку чорного кольору з малюнком, труси зеленого кольору кофта і футболка по передній поверхні мають лінійні пошкодження, тканина навколо пошкоджень просякнута речовиною бурого кольору; труси по передній поверхні зліва мають накладення речовини бурого кольору. На шкірі на передній черевній стінці та передній поверхні стегон, верхніх кінцівках наявне накладення речовини бурого кольору у вигляді мазків. На трупі наявні пошкодження: 4 на передній поверхні грудної клітини, 1 на лівій щоці. На підлозі біля трупу на лінолеумі розташовані плями речовини бурого кольору невизначеної форми, різних розмірів. Під час огляду було вилучено, зокрема: зі сходинок на першому поверсі речовину бурого кольору, на книгах в кімнаті ніж, в загальному коридорі жіночі капці та зі столу жіночу синю куртку з нашаруванням речовини бурого кольору, з ліжка у кімнаті - покривало, з підлоги кімнати змив речовини бурого кольору, сліди пальців рук з електрочайника, поверхні стакану та чашки.

Протокол огляду трупа від 24.10.2018 з фототаблицями до нього, згідно якого об`єктом огляду є труп ОСОБА_9 та при огляді встановлено, що труп має тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран червоного кольору, лінійних з рівними краями: 4 рани на передній поверхні грудної клітини та 1 рана на ліві щоці. При огляді трупу було вилучено одяг ОСОБА_9 : чорну толстовку, сіру футболку, зелені труси з плямами бурого кольору, схожими на кров; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук; зрізи волосся; мікрооб`єкти з обох долоней. Також ОСОБА_9 була дактилоскопована. Відбитки рук зафіксовані на відрізках паперу та вклеєні до дактилокарти.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 188 від 05.12.2018 при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження: рана № 1 на передній поверхні грудної клітки зліва на рівні VI міжребер`я розміром 1,5х0,2 см проникаюча в ліву плевральну порожнину без ушкодження внутрішніх органів; рана № 2 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні V міжребер`я розміром 1,5х0,2 см з пошкодженням навколосердцевої сумки та лівого передсердя серця; рана № 3 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні ІІІ міжребер`я, непроникаюча, розміром 0,7х0,2 см; рана № 4 на передній поверхні грудної клітини зліва на рівні ІІ міжребер`я, непроникаюча, розміром 0,4х0,1 см; рани № 5 на лівій щоці розміром 0,5х0,2 см. Рани утворились від дії предмета з колючо-ріжучими властивостями, про що свідчить їх характер. Проникаючі поранення грудної клітини (рани № 1, № 2) з ушкодженням серця (рана № 2) є небезпечними для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої, і по ступеню тяжкості кваліфікуються, як тяжке за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Колото- різані поранення в ділянці грудної клітини (№ 3 і № 4) та на лівій щоці (№ 5) мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням серця та крововиливом в навколосерцеву сумку. Даний висновок про причину смерті підтверджується наявністю рани на передній поверхні грудної клітини зліва, проникаючої у ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівого передсердя серця, рідкої крові та згустків в навколосерцевій сумці. Смерть ОСОБА_9 настала близько 24-36 годин назад від моменту дослідження трупу в секційній моргу (24.10.2018), про що свідчать розвинуті трупні явища. Тілесні ушкодження, виявлені на тілі померлої, утворені зажиттєво, в один час. Між нанесенням проникаючого ножового поранення грудної клітини, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої та її смертю пройшов проміжок часу, який вимірюється декількома хвилинами, на протязі якого потерпіла могла робити будь-які самостійні цілеспрямовані дії за умови збереження свідомості. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитись обличчям до нападаючого в вертикальному, горизонтальному та близьким до них положеннях. Запобігання смерті потерпілої в разі надання їй кваліфікованої медичної допомоги не можливе. Колото-різані поранення утворились від колючо-ріжучої дії гострокінцевого, одностороннього гострого предмета типу ножа, що володіє колючо-ріжучими властивостями та має відносно гостре лезо та П-подібний в перерізі обух з добре вираженими ребрами. Ширина клинка на глибині занурення 1, 5 см. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі потерпілої виявлений етиловий спирт в концентрації: в крові 3,98%о, в сечі 4,7 %о, що відповідає важкому алкогольному сп`янінню.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 195 від 05.11.2018 у ОСОБА_10 виявлена різана рана по верхньому краю лівого плечового суглобу, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке виникло в результаті однієї дії предмета з гостро-ріжучими якостями, про що свідчить характер ушкодження. Ушкодження могло виникнути в строк, вказаний в ухвалі (23.10.2018), про що свідчить стадія загоєння рани. Форма, розміри, характерні ознаки та конструктивні особливості травмуючого предмета в ушкодженні не відображені. В момент отримання ушкодження ОСОБА_10 міг знаходитись обличчям, спиною або боковою поверхнею тулуба до нападаючої особи, в вертикальному, горизонтальному або близькому до нього положенні.

Згідно протоколу обшуку від 23.10.2018, проведеного в кв. АДРЕСА_4 на кухні на підлозі виявлено та вилучено простирадло з тигровим малюнком з нашаруванням речовини бурого кольору, а на газовій плитці у емальованому відрі речовину бурого кольору, з якої відібрано зразки.

Протокол проведення слідчого експерименту від 16.11.2018 з відеозаписом з ОСОБА_10 , згідно якого останній показав, що під час спільного вживання спиртних напоїв він з ОСОБА_11 сиділи на дивані, а ОСОБА_8 на стільці; після чого він ліг спати на сторону ближче до шафи, а не до столика. Також показав, що те, як він вибігав з кімнати бачили сусіди. При цьому з відеозапису слідчого експерименту вбачається, що ОСОБА_10 перебував у хворобливому або іншому зміненому стані.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 198 від 05.11.2018 у ОСОБА_8 видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1005 від 23.11.2018 кров із трупа ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи крові АВО. Вона є видільником (Sе) властивих їй групових антигенів А та Н, що встановлено дослідженням зразка її жовчі.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1006 від 30.11.2018 кров ОСОБА_8 належить до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи крові АВО. Вона відноситься до категорії видільників (Sе) властивого їй групового антигену А, що встановлено дослідженням зразка її слини.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1007 від 30.11.2018 кров громадянина ОСОБА_10 належить до групи АВ. Він відноситься до категорії невидільників (Sе), що встановлено дослідженням зразка його слини.

Згідно висновку судово- цитологічної експертизи № 241 від 30.11.2018 при судово-цитологічному дослідженні кухонного ножа на лезі та його руків`ї виявлена кров людини, статеву належність якої не встановлено, в зв`язку з непридатністю клітин крові для цитологічного обліку. Епітеліальні ядерні клітини на лезі та руків`ї не знайдені. При визначенні групової належності крові на об`єкті виявлений антиген А, ізосерологічної системи крові АВО. Отже походження крові на лезі та руків`ї кухонного ножа можливе від особи будь-якої статі, в організмі якої міститься антиген А, ізосерологічної системи крові АВО, в тому числі як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_8 (у разі наявності у останньої пошкоджень, що супроводжуються зовнішню кровотечею). Враховуючи групову належність крові ОСОБА_10 , також не можливо виключити присутність його крові на кухонному ножі (у разі наявності у нього пошкоджень, що супроводжуються зовнішньою кровотечею).

Відповідно до висновку судово- цитологічної експертизи № 242 від 30.11.2018 при судово цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з правої та лівої руки ОСОБА_8 виявлена кров, ядерні епітеліальні клітини та фрагменти епітеліальної тканини людини. Розташування знайдених клітин групами та пластами може свідчити про їх травматичне походження. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з відсутністю в препаратах клітинних елементів крові, необхідних для даного виду дослідження. Статева належність клітин не встановлена в зв`язку з непридатністю їх ядер. При визначенні групової належності крові та клітин піднігтьового вмісту знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже походження крові та клітин в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з обох кистей рук ОСОБА_8 можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО в тому числі як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_8 (у разі наявності у останньої пошкоджень, що могли привести до зовнішньої кровотечі). Враховуючи групову належність крові ОСОБА_10 , також не можливо виключити присутність і його крові і клітин у разі наявності у нього тілесних ушкоджень, що могли привести до зовнішнього крововиливу.

При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з кистей правої та лівої рук ОСОБА_10 виявлена кров людини, ядерні епітеліальні клітини людини не знайдені. При визначенні групової належності крові та клітин піднігтьового вмісту знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже походження крові та клітин в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з обох кистей рук ОСОБА_10 можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО в тому числі як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_8 (у разі наявності у останньої пошкоджень, що могли привести до зовнішньої кровотечі). Враховуючи групову належність крові ОСОБА_10 , також не можливо виключити присутність і його крові і клітин у разі наявності у нього тілесних ушкоджень, що могли призвести до зовнішнього крововиливу.

При судово цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_9 виявлена кров, ядерні епітеліальні клітини та фрагменти епітеліальної тканини людини. Розташування знайдених клітин групами та пластами може свідчити про їх травматичне походження. Статева належність крові не встановлена в зв`язку з непридатністю клітинних елементів крові. Статева належність клітин не встановлена в зв`язку з непридатністю їх ядер. При визначенні групової належності крові та клітин піднігтьового вмісту знайдений антиген А ізосерологічної системи АВО. Отже походження крові та клітин в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з обох кистей рук ОСОБА_9 можливо від особи любої статі, в організмі якої знаходиться антиген А ізосерологічної системи АВО в тому числі як від ОСОБА_9 , так і від ОСОБА_8 ( у разі наявності у останньої пошкоджень, що могли привести до зовнішньої кровотечі). Враховуючи групову належність крові ОСОБА_10 , також не можливо виключити присутність і його крові і клітин у разі наявності у нього тілесних ушкоджень, що могли привести до зовнішнього крововиливу.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1010 від 06.12.2018 на марлевих тампонах із змивами з рук ОСОБА_8 знайдено кров людини, виявлено антиген А ізосерологічної системи крові АВО. На марлевих тампонах із змивами з рук ОСОБА_10 знайдено кров людини, виявлено антигени А та В ізосерологічної системи крові АВО. Зробити висновок про можливе походження слідів крові в змивах з рук ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від конкретної особи не можна.

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 1011 від 30.11.2018 на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору зі сходинок на першому поверсі та на марлевому тампоні зі змивом речовини бурого кольору з підлоги кімнати, вилучених під час огляду місця події, знайдено кров людини, походження якої можливе від особи (осіб) з групою крові АВ, яким є ОСОБА_10 , А з ізогемаглютиніном анти В, якими є як потерпіла ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 , або В з ізогемаглютиніном анти-А.

Відповідно до судово-імунологічної експертизи № 1012 від 30.11.2018 на покривалі, куртці та парі капців, вилучених в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдено кров людини, виявлені антигени А та В ізосерологічної системи крові АВО. Походження цієї крові можливе від особи (осіб) з групою крові АВ, яким є ОСОБА_10 , А з ізогемаглютиніном анти В, якими є як потерпіла ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 , або В з ізогемаглютиніном анти-А.

Згідно висновку судової-дактилоскопічної експертизи № 19/119/6-1/599е від 26.11.2018 слід пальця руки, виявлений на поверхні електрочайника, розташованого на розкладушці в кімнаті № 371, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 . Слід пальця руки, виявлений на поверхні стакану, розташованого на столі в кімнаті № 371, залишений вказівним пальцем правої руки ОСОБА_9 . Слід пальця руки, виявлений на поверхні чашки, розташованої на столі в кімнаті № НОМЕР_1 , залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку судово- психіатричної експертизи № 591 від 26.11.2018 на момент вчинення злочину ОСОБА_8 будь-якими психічними захворюваннями не страждала, не виявляла ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходилась у стані простого алкогольного сп`яніння, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_8 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними та примусових заходів медичного характеру не потребує.

Згідно висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 24.10.2018, огляд ОСОБА_8 проведено 24.10.2018 о 06 год. 50 хв. та встановлено, що остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Даних щодо того, в якому саме стані сп`яніння (легкий, середній, важкий) перебувала ОСОБА_8 , суду не надано.

Також суду надана заява ОСОБА_8 від 24.10.2018 з зізнанням про спричинення тілесних ушкоджень доньці та ОСОБА_10 в ході сварки з ними.

Суд, дослідивши і оцінивши надані стороною обвинувачення докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення даної справи, приходить до наступного висновку:

Склад злочину - це сукупність передбачених чинним Кодексом об`єктивних і суб`єктивних ознак, при наявності яких діяння визнається злочином. Елементами складу злочину є: об`єкт злочину - це те, проти чого спрямований злочин, тобто те, чому він спричиняє або може заподіяти шкоду; об`єктивна сторона злочину - це те, як злочин виявляється у реальній дійсності. Вона охоплює вчинене діяння, злочинні наслідки та причинний зв`язок між ними, місце, час, спосіб, засіб та обставини вчиненого діяння; суб`єкт злочину - це фізична особа, яка є осудною і досягла встановленого чинним Кодексом віку кримінальної відповідальності за даний злочин; суб`єктивна сторона злочину - це психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої чинним Кодексом, та наслідків, що настали або можуть настати в результаті її дії чи бездіяльності.

Об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, характеризується: 1) діянням посяганням на життя іншої особи, 2) наслідками у вигляді незворотної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідкам; 4) факультативними ознаками (місце, час, спосіб, знаряддя, засоби, обстановка вчинення вбивства). Причинний зв`язок між вказаним вище діянням і наслідками має бути необхідним - смерть потерпілого є закономірним результатом умисного діяння винної особи, а не третіх осіб. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу. Також з`ясуванню та доведенню підлягають мотив і мета злочину.

У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього кодексу (обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні) покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" № 10590/83 від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у Рішенні по справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» та Рішення у справі "Капо проти Бельгії" (Capeau v. Belgium) № 4291/98 від 13 січня 2005 року.

При оцінці усіх доказів у цій справі, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», що передбачено частиною 2 статті 17 КПК України та зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Щодо об`єктивної сторони діяння: обвинувачення стверджує, що смертельний удар ножем був завданий обвинуваченою; захист наполягає на тому, що смерть була заподіяна іншою особою ( ОСОБА_10 ).

Щодо суб`єктивної сторони: обвинувачення стверджує про наявність умислу на позбавлення життя, захист - про відсутність жодного умислу у обвинуваченої.

Розглядаючи кожну із версій, колегія суддів дійшла висновку про те, що версія сторони обвинувачення не лише не доводиться наданими нею доказами, а і не є більш вірогідною за версію сторони захисту.

Аналізуючи надані у суді показання свідків, суд звертає увагу на те, що жоден зі свідків не був очевидцем злочину і не підтвердив обставини його вчинення.

Так, свідок ОСОБА_10 показав, що спав та нічого не чув, а, нахилившись над тілом ОСОБА_11 , встиг запитати лише навіщо обвинувачена вбила її, коли відчув удар в плече і відразу втік. При цьому ОСОБА_16 зазначав, що його бачили сусіди, коли він вибігав з кімнати ОСОБА_52 .

Однак свідок ОСОБА_22 показала, що з кімнати обвинуваченої тривалий час лунав голосний гуркіт, потім вона чула діалог обвинуваченої з ОСОБА_14 , при цьому остання стверджувала, що ОСОБА_11 вбив саме він ОСОБА_16 , також показала, що коли вона спускалась до доньки на перший поверх повз неї ніхто не пробігав.

Не зважаючи на такі розбіжності в показах ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_22 слідчий експеримент із свідком ОСОБА_22 з метою перевірки і уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не проведено.

Оцінюючи заяву з зізнанням, суд враховує вимоги ст. 23, частини 4 статті 95 КПК України, за якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обгрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Вказана вимога покладає на орган досудового розслідування та сторону обвинувачення обов`язок надання суду прямих беззаперечних доказів винуватості особи, а в основу пред`явленого обвинувачення не можуть покладатись покази особи, надані під час досудового розслідування.

Таким чином, суд у першу чергу виходить з того, що фактично у ній викладені показання обвинуваченої, яка не підтвердила їх у судовому засіданні, а суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Крім того, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, явка із зізнанням відібрана без присутності захисника і без роз`яснення права не свідчити проти себе, є безумовним порушенням права на захист, доказів же того, що вказана заява була написана обвинуваченою в присутності захисника і після роз`яснення їй прав, суду не надано.

Зважаючи на вказане, надана обвинуваченням на підтвердження винуватості ОСОБА_8 її письмова заява від 24.10.2018 є недопустимим доказом.

Згідно протоколу огляду місця події на покривалі з дивану та на самому дивані виявлені плями крові, разом з тим стороною обвинувачення не встановлено ні кому належить вказана кров, ні механізм утворення цих плям, (зважаючи на їх розташування на дивані ближче до центру) що дозволяло б встановити чи це плями крові ОСОБА_11 , що підтверджувало б покази ОСОБА_15 ; чи це плями крові ОСОБА_15 - що підтверджувало б покази обвинуваченої щодо спричинення рани ОСОБА_53 на плечі ОСОБА_11 .

Однак, якщо допустити, що вказані плями крові були залишені ОСОБА_11 , залишилися без відповіді питання про те чому, згідно показів ОСОБА_10 , його зміг розбудити дотик ОСОБА_8 до його ноги, але він не прокинувся від активних дій на дивані (на якому він спав), під час яких ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження.

При цьому, звертає на себе увагу та обставина, що показання свідка ОСОБА_19 (який є ключовим свідком сторони обвинувачення) не узгоджуються із даними, які містяться в вищезазначеному протоколі та висунутим ОСОБА_8 обвинуваченням. Оскільки за версією обвинувачення ОСОБА_11 не переміщувалась під час та після отримання тілесних ушкоджень.

Подані стороною обвинувачення протокол огляду місця події, де зафіксована обстановка на місці злочину, протокол огляду трупу, в якому зафіксовано ушкодження, та висновки експертиз не містять жодної інформації, яка б вказувала на причетність обвинуваченої до заподіяння смерті ОСОБА_9 .

При цьому, згідно висновку експертизи № 242 в піднігтьовому вмісті обвинуваченої та ОСОБА_9 виявлені фрагменти епітеліальної тканини людини, розташування яких пластами може свідчити про їх травматичне походження, тобто внаслідок заподіяння травм, зокрема, подряпин іншій особі. Згідно вказаного висновку походження крові і клітин можливо як від потерпілої ОСОБА_9 , так і від обвинуваченої, і ОСОБА_12 . Однак у обвинуваченої видимих тілесних ушкоджень не виявлено, у ОСОБА_9 , крім колото-різаних ран, також інших ушкоджень, зокрема, саден та подряпин не виявлено. У ОСОБА_15 виявлена різана рана по верхньому краю лівого плечового суглобу, інших ушкоджень не виявлено.

Зважаючи на вказане, стороною обвинувачення достовірно так і не встановлено належність піднігтьового вмісту конкретній особі, враховуючи висновок експерта щодо їх травматичного походження.

Більш того, відсутність на одязі обвинуваченої крові, а на тілі тілесних ушкоджень дає підстави для розумного сумніву у її причетності до злочину.

Також в висновках експертів відсутні відомості щодо можливого зросту та статури нападаючого як на ОСОБА_9 , так і ОСОБА_15 , виходячи з даних про розташування ушкоджень, сили нанесення, глибини раневих каналів. Не вирішувалось експертами і питання щодо можливого нанесення ОСОБА_14 удару самому собі.

Згідно протоколу обшуку від 23.10.2018, проведеного в кв. АДРЕСА_4 , на кухні на підлозі виявлено та вилучено простирадло з тигровим малюнком з нашаруванням речовини бурого кольору, а на газовій плитці у емальованому відрі речовину бурого кольору, з якої відібрано зразки.

Але суду не надано відповідних висновків експертиз щодо ідентифікації бурої речовини, вилученої під час проведення обшуку по вул. Чернігівській за місцем мешкання ОСОБА_10 , та доказове значення протоколу обшуку за зазначеною адресою стороною обвинувачення не обґрунтовано.

Оцінюючи наданий стороною обвинувачення протокол слідчого експерименту з ОСОБА_10 , суд звертає увагу на таке:

Відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України слідчий експеримент, що проводиться в житлі чи іншому володінні особи, здійснюється лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, або прокурора, яке розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом, для розгляду клопотань про проведення обшуку в житлі чи іншому володінні особи.

Суду не надано ні письмової згоди ОСОБА_8 на проведення слідчого експерименту в її кімнаті, ні відповідної ухвали слідчого судді. Відсутнє відповідне зазначення на підставі чого (згоди чи ухвали) проведений вказаний слідчий експеримент і безпосередньо в протоколі експерименту та відеозаписі до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Зважаючи на вказане, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_10 є недопустимим доказом. Більш того, його дані не дають підстав дійти безсумнівного висновку про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину. Та, як вже зазначалось, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_10 під час слідчого експерименту перебував у зміненому стані (хворобливому чи під дією речовин).

Не відтворено під час слідчого експерименту яким чином біля місця розташування ОСОБА_10 на дивані утворились плями крові та механізм заподіяння тілесних ушкоджень.

Стандарт доведення означає недопустимість можливості подвійного тлумачення доказів.

Докази, які покладаються в основу обвинувачення, повинні бути беззаперечними та не мають викликати сумніви і можливість варіативного тлумачення.

Надані ж стороною обвинувачення докази носять характер припущення, допускають варіативність тлумачення, і, навіть у сукупності із іншими доказами, їх недостатньо щоб зробити однозначний, тобто категоричний висновок про наявність доказуваної обставини, оскільки сама по собі присутність обвинуваченої у той день і час на місці злочину не означає її винність у вчиненні злочину.

Разом з тим, не зважаючи на варіативність доказів, зокрема, і висновків експертиз, органом досудового розслідування не вирішувалось питання призначення експертиз ДНК для встановлення належності крові на ножі та наявності на руків`ї ножа ДНК конкретної особи, встановлення належності конкретній особі крові на покривалі та дивані, куртці, холодильнику, піднігтьовому вмісті загиблої, обвинуваченої та ОСОБА_15 ; не з`ясовано механізм виникнення плям крові на покривалі, дивані, куртці, холодильнику; не допитано, зважаючи на покази свідка ОСОБА_22 щодо того, що в кімнатах добре чутно, сусідів знизу і зверху кімнати ОСОБА_8 .

Не надано суду докази щодо дослідження вилученого кухонного ножа на наявність відбитків пальців рук на ньому та їх належність конкретній особі.

Враховуючи особу свідка ОСОБА_10 , суду не надано доказів щодо можливості останнього адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність під впливом дії поєднання метадону та алкоголю. При цьому, враховуючи, навіть за виключенням показів обвинуваченої, ОСОБА_54 , ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , покази свідка ОСОБА_57 щодо випадків насильницьких дій ОСОБА_15 стосовно ОСОБА_9 , стороною обвинувачення надано перевагу саме показам ОСОБА_15 , не зважаючи на відсутність прямих доказів, які б і без показів останнього, доводили вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

При цьому свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_47 показали, що обвинувачена вказувала на ОСОБА_15 як винуватця смерті ОСОБА_11 .

Крім того, всі допитані свідки виключно позитивно характеризували ставлення ОСОБА_8 до своєї доньки ОСОБА_11 , її піклування та хвилювання за неї та бажання змінити долю ОСОБА_11 на краще: змусити припинити стосунки з ОСОБА_10 та перестати вживати наркотики.

Відтак, доказування вини обвинуваченої не може ґрунтуватися виключно на показаннях особи, репутація якої є сумнівною та яка може мати особисту зацікавленість у засудженні обвинуваченої, та які доказами з інших джерел, досліджених у судовому засіданні, не підтверджуються.

Також дає підстави ставити під сумнів покази ОСОБА_10 ті обставини, що більшість допитаних свідків з категоричністю стверджували, що ОСОБА_11 вживала наркотичні засоби, які їй надавав виключно ОСОБА_10 . Однак останній заперечував як і факт вживання нею наркотичних засобів, так і факт їх постачання ОСОБА_11 . При цьому, не зважаючи на спільне проживання і тісні стосунки між ними, ОСОБА_10 стверджував, що йому не відомо чи вживала ОСОБА_11 наркотичні засоби де інде.

Враховуючи вказане, та, зважаючи, що покази свідків ОСОБА_58 та ОСОБА_59 щодо події злочину є показами з чужих слів, та вказані свідки є матір`ю та членом сім`ї ОСОБА_10 , суд критично оцінює надані ними свідчення.

Стороною обвинувачення не встановлено і не доведено в судовому засіданні цілісну картину події злочину: обставини отримання ОСОБА_9 ножових поранень, розташування учасників, послідовність нанесення ударів, дії ОСОБА_9 при отриманні ударів, мотиви і мету вбивства останньої.

Версія обвинувачення та версія захисту не є беззаперечно доведеною або абсолютно спростованою, надати ж перевагу версії стороні обвинувачення згідно норм національного і міжнародного законодавства суд не вправі.

Суд повторює, що поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину.

Обвинувачення стверджує, що тілесні ушкодження були заподіяні обвинуваченою з умислом, який сформувався внаслідок виниклої словесної сварки на грунті раптово виниклих неприязних стосунків. Вказане твердження не ґрунтується на жодному доказі, дослідженому в суді, взятому окремо чи в сукупності з будь-яким іншим доказом.

Так, жоден з свідків не підтвердив будь-яких конфліктів чи сварок в той день між обвинуваченою та ОСОБА_9 .

Також з досліджених доказів: показів свідків, висновків експертиз, вбачається, що події, які призвели до трагедії, тривали лічені хвилини. Тому виглядає маловірогідним, - за відсутності безсумнівних доказів зворотного, - що за ці хвилини, за відсутності конфлікту, обвинувачена могла сформувати не тільки умисел на позбавлення життя доньки, але ще й план ухилення від відповідальності за вчинений злочин, враховуючи покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_57 щодо поведінки обвинуваченої після події злочину.

Для того, щоб за наявності таких обставин визнати, що тілесні ушкодження спричинено діями саме ОСОБА_8 , а не іншою особою, обвинувачення мало спростувати версію такого розвитку подій, яку було запропоновано стороною захисту. Однак, обвинувачення не надало будь-яких доказів, які б виключали таку можливість.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та ч.2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину і має бути виправданим, відповідно, до ч.3 ст. 62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Суд, дослідивши в судовому засіданні всі надані докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.12.2012 р.).

Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України» від 11.07.2013 р.)

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що кожен досліджений доказ окремо, так і сукупність вказаних доказів не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

З урахуванням викладеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченою, а тому ОСОБА_8 підлягає виправданню у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Оскільки виправдання ОСОБА_8 за вказаною підставою вимагає подальшого продовження розслідування, суд на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України вирішує речові докази залишити у розпорядженні органу досудового розслідування, а письмові, що долучені до кримінального провадження, в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 115 КК України та виправдати ОСОБА_8 за недоведеністю вчинення нею кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Письмові докази, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, що зберігаються у Шосткинському ВП ГУНП Сумської області, - залишити у розпорядженні органу досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3