Справа №523/7083/20
Провадження №1-кс/523/1950/20
УХВАЛА
про повернення клопотання про арешт майна

12 травня 2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000036 від 07.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 08.05.2020 року про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
08.05.2020 року до Суворовського районного суду м.Одеси прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 надійшло клопотання про арешт майна, за яким об 11:13 годині 25.03.2020 року невстановлена особа на імя ОСОБА_3 , використовуючи підроблені правоустановчі документи, зареєструвала за собою право власності на квартиру ОСОБА_4 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з клопотання, за заявою ОСОБА_4 , розпочате кримінальне провадження №0000036 від 07.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а у внесеному клопотанні прокурор ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , із забороною відчуження, розпоряджання та користування, та в обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що означена квартира (з клопотання дослівно «…визнана речовим доказом…».

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Між тим, за ст.132 цього Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).
Статтями 276, 277 КПК України регламентовано, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 цього Кодексу, а письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
За ч.3 ст.172 означеного Кодексу, слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Проте, у внесеному клопотанні всупереч приписам ч.2 ст.171 КПК України не викладено значення цього майна для потреб кримінального провадження у конкретному випадку, а в порушення ч.3 ст.132 цього ж Кодексу матеріали клопотання взагалі не містять відомостей щодо існування обґрунтованої підозри про вчинення відповідною особою кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у конкретному випадку такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а матеріали означеного клопотання не містять відомостей щодо повідомлення в порядку ст.276 цього ж Кодексу відповідній особі про підозру у вчиненні злочину в даному кримінальному провадженні.
Між тим, доданий до клопотання витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно сформовано певною особою, яка, з огляду на матеріали означеного клопотання, не має будь-якого відношення до кримінального провадження №0000036, що у свою чергу свідчить про його отримання позапроцесуальним шляхом.

Крім того, пропонуючи слідчому судді накласти арешт на наведене у клопотанні майно, із забороною відчуження, користування та розпорядження цим майном, прокурором ОСОБА_2 взагалі не наведено обставин у контексті ч.11 ст.170 КПК України, які підтверджують, що їх незастосування призведене до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі майна.
Разом із тим, як слідує зі змісту внесеного до суду клопотання та доданих до нього матеріалів, об`єкт кримінально-протиправних дій (квартира АДРЕСА_2 ) та фактичне місцезнаходження забудовника, розташовані на території Приморського району м.Одеси, а з огляду на доданий до клопотання витяг з Державного реєстру прав речових прав на нерухоме майно, реєстраційні дії з внесення 26.03.2020 року певних відомостей до зазначеного реєстру відбулися у Старокозацькій сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області.

Втім, у ст.218 КПК України чітко визначено місце проведення досудового розслідування, а саме досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Отже, на думку слідчого судді, проведення досудового розслідування кримінального провадження, зокрема, проведення окремих слідчих (розшукових) дій, заходів забезпечення кримінального провадження тощо, органом, до компетенції якого, згідно із процесуальним законодавством не відносено його здійснення, порушує загальні засади законності здійснення кримінального провадження, закріплені у ст.9 КПК України та унеможливлює виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України.

Відтак, згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.87 КПК України, недопустимими визнаються докази отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цих Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних проваджень.

Наряду з викладеним, дотримуючись положень ст.94 КПК України щодо оцінки доказів у сукупності й взаємозв`язку при прийнятті відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає, що незважаючи на запропоновану в означеному клопотанні мету накладення арешту на майно та наявність постанови про визнання й долучення речових доказів, про арешт яких йдеться у клопотанні, наведені вище обставини не уявляють достатніх підстав для розгляду цього клопотання по суті, адже в іншому випадку поставить під сумнів законність судового рішення та дотримання при цьому завдань і засад кримінального провадження.

Аналогічні висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.
Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 клопотання про арешт майна є необґрунтованим й безпідставним, зміст якого до того ж не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого та у контексті ст.ст.132, 172 цього ж Кодексу слідчий суддя доходить висновку про повернення клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.
Керуючись ст.ст.2-3, 8-9, 13, 26, 132, 167, 170-172, 233, 237, 277-278, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_2 від 08.05.2020 року, подане у кримінальному провадженні №0000036 від 07.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору.
Надати Одеській місцевій прокуратурі №4 строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1