Провадження № 1-кс/947/6179/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000778 від 20.12.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого про накладення арешту на майно від 31.05.2011 року, та постановою слідчого про заборону відчуження від 26.06.2009 року.

Як вбачається з протоколу автоматичного визначення слідчого судді, суддя ОСОБА_1 визначена слідчим суддею для розгляду вищевказаного клопотання.

Згідно п. 49 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України однією з обставин, що виключає участь слідчого судді в кримінальному провадженні є наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 КПК України, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи, що суддя ОСОБА_1 розглядала кримінальне провадження по суті за вказаними у клопотанні про скасування арешту майна обставинами, 15.08.2014 року, 07.10.2019 року остання заявляла собі самовідвід, оскільки розслідування окремих епізодів можливих кримінально протиправних дій проводилися в Малиновському районі на період її роботи в Малиновській прокуратурі м. Одеси, де також розглядалися скарги як потерпілих, так і обвинувачених, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність заявлення собі самовідводу.

Керуючись ст.ст.75, 80, 309, 369-372, КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у розгляді клопотанню адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000778 від 20.12.2012 року.

Матеріали клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000778 від 20.12.2012 року, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення іншого слідчого судді цього ж суду, у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1