Провадження № 11-кп/824/1866/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.204 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року.Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2007 року за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі; вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11.03.2010 року за ч.2 ст.146 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України (в редакції Закону №4025-VIвід 15.11.2011 року) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч.1 ст.204 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат.
Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року на алкогольні напої марки «Пшенична Олександрія» у кількості 660 пляшок.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 , бажаючи незаконно збагатитись від збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв в період часу з квітня по серпень 2015 року, незаконно придбав, збував, та зберігав з метою збуту, а також транспортував незаконно виготовлені алкогольні напої.
У квітні 2015 року громадянин ОСОБА_7 здійснюючи свою діяльність направлену на придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, без дозвільних документів, придбав у наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 на ринку «Юність» у місті Києві незаконно виготовлені алкогольні напої, а саме: горілку «Пшенична» виробництва ТОВ «Олександрія Бліг» в кількості 660 пляшок ємністю 0,5 кожна, яку в подальшому намагався збути.
12.08.2015 року громадянин ОСОБА_7 транспортував незаконно виготовлені алкогольні напої в кількості 660 пляшок автомобілем «FiatDoblo» д.н.з. НОМЕР_1 до АДРЕСА_2 , які збув громадянину ОСОБА_9 .
Згідно висновку експерта № 597хс від 09.09.2015 року, надані на дослідження зразки рідин десяти скляних пляшках з написом на етикетках. «Пшенична Олександрія Горілка» є спиртовмісними сумішами. За органолептичними показниками та показниками міцності не відповідають вимогам діючих державних стандартів ДСТУ 4256:2003 «Горілки та горілки особливості. Технічні умови» та ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності».
Діяльність громадянина ОСОБА_7 , здійснювалась в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 482/95-ВР від 19.12.1995 року зі змінами та доповненнями, а саме:
- статті 15 вказаного Закону відповідно до якої роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій;
- у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
Громадянин ОСОБА_7 в управлінні контролю за обігом та оподаткування підакцизних товарів ГУ ДФС у м. Києві ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями не отримував.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження за його обвинуваченням закрити.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт стверджує, що ним ще під час досудового розслідування, а потім і в суді були надані в копіях документи, що підтверджують законність придбання вказаних спиртних напоїв: сертифікати відповідності, додатки до них, посвідчення якості, накладні.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, не проаналізував і не оцінив ці докази, зазначивши, що вони не спростовують висновків експертизи. Проте надані ним докази могли істотно вплинути на висновки суду щодо його обізнаності у придбанні саме незаконно виготовлених спиртних напоїв і, відповідно, направленості умислу. Таким чином, в основу оскаржуваного рішення були покладені обставини, які не були з`ясовані під час судового розгляду.

Обвинувачений вказує, що на його думку протокол огляду місця події від 12.08.2015 року є недопустимим доказом і не міг бути покладений в основу обвинувального вироку. Як зазначено в протоколі, огляд місця події проводився на підставі повідомлення про вчинення злочину. Таким повідомленням був рапорт старшого оперуповноваженого ОВС від 12.08.2015 року. Зі змісту рапорту вбачається, що вказаним оперуповноваженим було фактично проведено огляд місця події, але протокол цього огляду ним складено не було. Разом з тим, огляд цього ж місця події було здійснено в цей же день ще і слідчим ОСОБА_10 . В протоколі не вказано, що ОМП проводилось за участю оперуповноваженого. Апелянт звертає увагу, що дана процесуальна дія не була невідкладним випадком Крім того, на думку обвинуваченого, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані які б стали підставою для проведення огляду місця події. Обвинувачений стверджує що органами досудового розслідування фактично було проведено обшук автомобіля, без попереднього дозволу слідчого судді.

Судом першої інстанції не було досліджено речові докази. Відсутність речових доказів позбавила його можливості клопотати перед судом про виклик судового експерта та проведення повторної експертизи щодо якості алкогольних напоїв. В ході виконання вимог ст.290 КПК України речові докази йому не відкривались. Стороною обвинувачення не було забезпечено його право на ознайомлення з речовими доказами, що призвело до неможливості їх використання при прийнятті процесуальних рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягаєіз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.204 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_7 вини у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що 12 серпня 2015 року він перебував за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, буд. 31, біля торгівельного центру «Там-Там». Знаходячись в своєму автомобілі, на автостоянці вказаного торгівельного центру, поблизу під`їхав автомобіль з невідомими особами чоловічої статі. Останні почали розпитувати ОСОБА_7 з приводу його автомобіля, зокрема про його місткість та габарити, після чого попросили показати салон авто. При огляді середини автівки, особи побачили горілчані напої, почали пропонувати купити їх, на що ОСОБА_7 відповів відмовою та зазначив, що придбав для власних потреб та не має наміру перепродувати. Після чого особи почали перевантажувати ящики з горілчаними виробами до свого автомобіля, пояснюючи, що хочуть перевірити місткість своєї автівки. Згодом під`їхали поліцейські та почали проводити слідчі дії.
Незважаючи на невизнання, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, вона повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що працювала на посаді директора фірми «Склотранс», яка займалась будівництвом та виробництвом пластикових вікон. Звільнилась з вказаної посади на власним бажанням. За період її роботи вказана фірма не займалась оптовою чи роздрібною торгівлею лікеро-горілчаних виробів. ОСОБА_7 раніше не бачила та не була з ним знайома.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що його було запрошено в якості понятого під час вилучення горілки із двох автомобілів. Повідомив, що ящики з горілчаними виробами були запаковані в мішки на яких поняті ставили підпис після чого їх забрали на машині та вивезли з місця події.
Свідок ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що й раніше замовляв у ОСОБА_7 через Інтернет горілку, відвіз родичам, їм сподобалась. Тоді він знову домовився із ОСОБА_7 щодо придбання горілки, вони зустрілись на Березняках, біля супермаркету. Він вже частково перегрузив горілчані вироби до своєї машини та приїхала міліція та почали запитувати про дозвільні документи, яких не було у продавця. Продукція була вилучена.
Крім того вина ОСОБА_7 підтверджується наступними письмовими доказами, які були безпосередньо дослідженні судом першої інстанції.
З витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000068 від 13 серпня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_7 незаконно придбав з метою збуту, зберігав з цією метою, а також збував та транспортував з метою збуту незаконно виготовлені алкогольні напої марки «Пшенична» виробництво «Олександрія Бліг».
З протоку огляду місця події від 12 серпня 2015 року, вбачається, що старший слідчий СУ ФР ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві ОСОБА_10 на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , провів оглядом на паркувальному майданчику та виявив автомобіль «Fiat Scudo» д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходилися ящики з горілкою «Пшенична» виробник ТОВ «Олександрія Бліг», в кількості 6 ящиків по 20 пляшок. За результатами проведення вказаної слідчої дії було вилучено: з автомобіля «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 - 27 ящиків по 20 пляшок з горілкою «Пшенична» виробник ТОВ «Олександрія Бліг» (т. 2 а.с.126-133).

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч.4 ст.17 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про недопустимість, як доказу протоколу огляду місця події, оскільки у ході даної слідчої дії фактично проводився обшук, то відповідно до змісту протоколу, ця слідча дія була проведена у відповідності до вимог закону, оскільки проводився огляд місця події з метою безпосереднього виявлення та фіксації обставин вчинення кримінального правопорушення. Підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке містилося в рапорті від 12.08.2015 року. Огляд місця події проводився у присутності двох понятих, будь-яких даних, які б свідчили, що працівниками поліції проводився обшук автомобіля ОСОБА_7 встановлено не було. Будь-яких порушень у ході виявлення та вилучення у обвинуваченого пляшок з горілкою «Пшенична» виробник ТОВ «Олександрія Бліг»у суді першої та апеляційної інстанції встановлено не було. Правильність даних зазначених у протоколі огляду місця події підтвердив у районному суді свідок ОСОБА_12 , який був понятим при проведенні вказаної слідчої дії. Крім того, з протоколу огляду місця вбачається, що понятим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені кримінальним процесуальним законодавством, що вони підтвердили своїми підписами.

Також суду першої інстанції були надані розписки, згідно яких ОСОБА_9 надає дозвіл на проведення огляду його автомобілю («FiatScudo» д.н.з. НОМЕР_2 ) працівникам податкової міліції (т. 2 а.с. 134); ОСОБА_7 надає дозвіл на проведення огляду його автомобілю («Fiat» д.н.з. НОМЕР_1 ) працівникам податкової міліції (т. 2 а.с. 135).
Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13 серпня 2015 року, визнано доказом 660 пляшок горілки «Пшенична Олександрія», виробництва ТОВ «Олександрія Бліг».
Згідно висновку експерта № 597хс від 09.09.2015 року, надані на дослідження зразки рідин десяти скляних пляшках з написом на етикетках. «Пшенична Олександрія Горілка» є спиртовмісними сумішами. За органолептичними показниками та показниками міцності не відповідають вимогам діючих державних стандартів ДСТУ 4256:2003 «Горілки та горілки особливості. Технічні умови» та ДСТУ 7130:2009 «Спирт етиловий ректифікований, горілки, напої лікеро-горілчані. Критерії оцінювання справжності».
В свою чергу поняття «алкогольні напої» визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та в абзаці сьомому статті 1 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (зі змінами, внесеними Законом України від 28.12.2014 р. № 71-VIII) «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», згідно з яким алкогольні напої це продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
Спирт етиловий питний належить до алкогольних напоїв. Горілка це суміш етилового ректифікованого спирту вищого очищення або спирту екстра з водою, яка оброблена активованим вугіллям і профільтрована.
Згідно з положеннями підпункту 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.
Відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України, сприт етиловий та інші спиртові дистиляти та спиртні напої є підакцизними товарами. Крім того, належать до товарної групи Гармонизованої системи опису та кодування товарів до кодів 2207 та 2208, як питні алкогольні напої, що містять спирт, незалежно від того чи виготовлені вони у формі розчинів, що вбачається із ст. 20 Директиви Ради 92/83 ЄЕС «Про гармонізацію структур акцизних зборів на алкоголь та алкогольні напої» від 19 жовтня 1992 року.
Отже, з урахуванням законодавства, чинного на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_7 дій, алкогольний напій може бути визнаний предметом злочинів, передбачених ст. 204 КК України, лише за умови, якщо він відповідає наступним ознакам, а саме:
1) одержання шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або на основі харчових спиртів;

2) зазначені в Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеній на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів і Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (додаток до Закону України "Про Митний тариф України" від 19 вересня 2013 року № 584-VII);
3) вміст спирту етилового має становити понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД;
4) віднесення законом до категорії підакцизних товарів згідно з положеннями ст. 215 Податкового кодексу України.
При цьому слід брати до уваги, що частини 1 і 3 статті 204 КК України, окрім іншого, передбачають кримінальну відповідальність саме за незаконне зберігання з метою збуту, збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, а також незаконне виготовлення алкогольних напоїв з недоброякісної сировини (матеріалів), що становлять загрозу для життя і здоров`я людей.
Визначення поняття незаконного виготовлення алкогольних напоїв надано у ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», під яким розуміють умисні дії по виготовленню алкогольних напоїв з порушенням технології чи з неправомірним використанням знака для товарів і послуг, чи копіювання форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само прямим відтворенням товару іншого підприємця з самовільним використанням його імені.

Таким чином, формулювання ст. 204 КК України у системному зв`язку з положеннями ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» указують на те, що предметом злочину, передбаченого ст. 204 КК України, можуть бути саме алкогольні напої, які виготовлені незаконно з порушенням технології чи з неправомірним використанням знака для товарів і послуг, чи копіювання форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а так само прямим відтворенням товару іншого підприємця з самовільним використанням його імені (частини 1, 2 статті 204 КК України), тому суд першої інстанції виключив посилання на марки акцизного податку із обвинувачення.
Такі висновки районного суду, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що відповідають матеріалам справи.

Крім того, судом першої інстанції також було надано належну оцінку доводам ОСОБА_7 про те, що він не знав, що придбаває незаконно виготовлені алкогольні напої та не реалізовував їх.

Зокрема, районний суд обґрунтовано надав критичної оцінки вказаним доводам, зазначив, що свідок ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність впевнено вказав на обвинуваченого, як на особу, яка здійснювала реалізацію алкогольних напоїв. Крім того, алкогольні напої вже частково перебували в автомобілі свідка ОСОБА_9 , та враховуючи їх кількість, а саме усього 660 пляшок.

Судом першої інстанції також було надано оцінки наданим стороною захисту копіям сертифікатів відповідності на горілку ТОВ «Олександрія-БЛІГ», накладним та посвідченням якості та правильно зроблено висновок, що вони жодним чином не спростовують висновків експертизи.

Також, на думку колегії суддів, є обґрунтованими висновки районного суду про те, що той факт, що суд не зміг дослідити речові докази у цьому кримінальному провадженні також не може бути підставою для спростування висновків експертизи. Суду першої інстанції надані підтвердження того, що стороною обвинувачення такі заходи вживались, проте через пожежу на складському приміщенні вони були знищені.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про недопустимість протокол огляду місця події від 12.08.2015 року, а також про те, що в ході судового розгляду не було здобуто належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення необґрунтованими, адже вони спростовуються доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, невизнання вини ОСОБА_7 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту із метою уникнення ним відповідальності за вчинене, а тому оцінює його показання критично.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , підстав для виправдання останнього судом апеляційної інстанції встановлено не було, адже його винуватість підтверджується належними, допустимими, достовірними доказаними, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке приписами ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і прийшов до обґрунтованого до обґрунтованого висновку, про необхідність призначення йому покарання у мінімальних межах, встановлених санкцією ч.1 ст.204 КК України, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ч.5 ст.74 КК України, особа може бути звільнена за вироком суду від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи вказані норми, та з огляду на те, що з часу вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення невеликої тяжкості минуло понад два роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги обвинуваченого і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Головуючий :

Судді :