КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Хмільник Вінницької області, є громадянином України, не одружений, що має на утриманні малолітню доньку 2018 року народження, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 березня 2020 року, 06 год. 20 хв. включно, з визначенням застави в межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 грн.

Згідно ухвали, слідчий суддя встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, врахувавши дані про особу підозрюваного, який неодноразово судимий, дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили більш м`якими запобіжними заходами запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, як такий що пропущено з поважних причин, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі, або застави у значно меншому розмірі.

Сторона захисту посилається на відсутність ризиків передбачених п.п. 1,3,5, ч.1 ст. 177 КПК України, які слідчий суддя вважав доведеними. Як вказує апелянт, ризик переховування від органів досудового розслідування слідчий, прокурор обгрунтували тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення вини у кримінальному правопорушенні. Крім того слідчий суддя в ухвалі зазначив, що попередньо підозрюваний ОСОБА_6 не прибув до суду на визначений час 21 січня 2020 року для участі в розгляді зазначеного клопотання, що потягло за собою оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в розшук 22 січня 2020 року. Хоча, як вказує захисник, працівники поліції 21 січня 2020 року були повідомлені про те, що підозрюваний знаходиться на стаціонарному лікуванні в Інституті серця МОЗ України з захворюванням середньої тяжкості і не має наміру переховуватись від органів слідства.
Також, сторона захисту вважає необґрунтованим посилання слідчого судді, як на підтвердження ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на те, що ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічний злочин.
Захисник звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 знаходиться в цивільному шлюбі, постійно перебуває за місцем проживання у зв`язку з доглядом за малолітньою донькою 2018 року народження.
Ризик впливу на потерпілого, свідків захисник вважає формальним, надуманим та необґрунтованим.

Також, як зазначає апелянт, слідчим суддею не враховано стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 .

Крім того, захист посилається на завідомо непомірний розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 08 червня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004913, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_11 у розмірі 1400000 гривень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
20 січня 2020 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення.

20 січня 2020 року старший слідчий Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходуу вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року задоволеновказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 березня 2020 року, з визначенням застави в межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 грн.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження. Зокрема, як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, підозра у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотанням матеріалами.
Зокрема, причетність ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення підтверджується, відомостями, які містяться в заяві, протоколах допиту потерпілої ОСОБА_11 та пред`явлення їй особи для впізнання за фотознімками; протоколах допиту свідка ОСОБА_12 та пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками; протоколі допиту свідка ОСОБА_13 та пред`явлення йому особи для впізнання за фотознімками, протоколі огляду записів камер відео спостереження від 11 червня 2019 року.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні, а навпаки містяться дані, що підтверджують наявність вказаного ризику, зокрема те, що ОСОБА_6 не прибув до суду на визначений час 21січня 2020 року для участі в розгляді зазначеного клопотання. В подальшому він переховувався від суду та його було оголошено у розшук 22січня 2020 року, а ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою приводу для забезпечення його участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведення його вини, він може змінити місце свого перебування з метою уникнення відповідальності за вчинені дії, ухилятися від слідства та суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Ризик незаконно впливати на потерпілута/або свідків обумовлений важливістю вказаних джерел доказів, стадією кримінального провадження, у який не встановлені усі причетні до вчинення кримінального правопорушення особи. З метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може вдатися до незаконного впливу на них. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення у достатній мірі обумовлений відсутністю у підозрюваного постійного законного джерела доходів.

Крім того, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, був судимий: 29 грудня 2008 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 29 грудня 2008 року від відбування покарання за ЗУ «Про амністію»; 24 січня 2011 року цим же судом за ч. 3 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі, 16 травня 2011 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України за постановою Бориспільського міського суду Київської області від 06 травня 2011 року з невідбутою частиною покарання 1 рік 4 місяців 18 днів; 25 червня 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст. 198 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, звільнений 31 грудня 2013 року з Білоцерківської ВК Київської області № 35 за відбуттям строку покарання.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги захисника в частині відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного не заслуговують на увагу.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам КПК України та правовій позиції ЄСПЛ з питань тримання особи під вартою, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах визначив йому заставу в межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 грн.
Сума, що встановлюється для звільнення під заставу повинна бути належним чином обґрунтована і зафіксована в рішенні про заставу (Георгієв проти Болгарії п. п. 30, 31). А також повинні враховуватися кошти обвинуваченого (Хрістова проти Болгарії).
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.
Посилання захисника на те, що слідчим суддею не враховано даних про особу підозрюваного та стан його здоров`я, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, в тому числі майновий стан підозрюваного, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 20 березня 2020 року, 06 год. 20 хв. включно, з визначенням застави в межах 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1051000 грн. залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1325/2020
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1