Справа № 204/2308/20
Провадження № 1-в/204/421/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування ст. 81 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
21 квітня 2020 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування клопотання вказав, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року, його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді шести років позбавлення волі. За період відбування покарання в місцях позбавлення волі себе за характеризував з доброї сторони, за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці має одне заохочення, має одне стягнення яке погашено за плином часу та було знято. Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними, до засуджених не конфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко розкаюється. В зв`язку з чим просив застосувати до нього умовно дострокове звільнення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, оскільки він вже відбув більшу частину покарання, зазначив, що дійсно в нього було стягнення за те, що він кидав мотузку з залізячками за паркан. Робив це він із-за того, що йому було нічим зайнятися. До залізячок він нічого не чіпляв. Стягнення було погашено за плином часу. Також в нього було і заохочення за сумлінне ставлення до праці. Чому в подальшому не було заохочень йому не відомо, напевно не заслужив.
Представник установи суду пояснив, що у період відбуття покарання він має одне заохочення за сумлінне ставлення до праці та одне стягнення, яке погашено за плином часу. Підтримує соціально корисні зв`язки з родичами. У відношенні з іншими засудженими не конфліктний. Має постійне місце проживання та реєстрацію. За час відбуття покарання вину усвідомив та визнав повністю, глибоко розкаявся. На сьогоднішній день характеризується задовільно. Додержується трудової дисципліни. До праці ставиться сумлінно. Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків та побачень. Вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню оскільки дійсно ОСОБА_3 стає на шлях виправлення, однак своєю поведінкою не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_3 сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, тому передчасно застосовувати до засудженого умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2015 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року залишено без змін.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2018 року набрав законної сили 20 листопада 2018 року.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року клопотання засудженого ОСОБА_3 було задоволено. Зараховано в строк відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 року, строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 20 листопада 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 - VIII від 26.11.2015 року.
17 березня 2019 року комісією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» були розглянуті матеріали відносно засудженого ОСОБА_3 про направлення до суду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке. У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, було відмовлено в направленні матеріалів до суду.
10 квітня 2019 року комісією Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» були розглянуті матеріали відносно засудженого ОСОБА_3 про подання до суду матеріалів про умовно дострокове звільнення. У зв`язку з тим, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення було відмовлено в направленні матеріалів до суду.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч.2 ст. 67, ч.2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.
З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_3 формально відбув встановлену законом частину строку покарання з урахуванням ч. 5 ст. ст. 72 КК України в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину та застосування запобіжного заходу, та йому було зараховано в строк відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018 року, строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 20 листопада 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838 - VIII від 26.11.2015 року.
Згідно характеристики від 11 червня 2020 року, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26 грудня 2017 року. Під час тримання в Дніпровській установі виконання покарань № 4 порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 16 січня 2019 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги Дніпровської установи виконання покарань № 4. За період відбування покарання характеризується задовільно має, як заохочення так і стягнення, яке погашено за плином часу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Дбайливо ставиться до виробничого об`єднання, майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 Кримінально виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта». Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається. Згідно вироку суду майнового позову не має.
Згідно витягу з наказу начальника установи від 16 січня 2019 року за № 23/АГ-19 з 15 січня 2019 року ОСОБА_3 зараховано до складу господарчої обслуги, а саме на посаду кухаря другого розряду, з посадовим окладом.
Згідно витягу з наказу начальника установи від 10 червня 2019 року за № 343/АГ-19 ОСОБА_3 переведено на посаду кухаря першого розряду, з посадовим окладом.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , а саме рапорту старшого інспектора лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 від лютого 2018 року, 27 лютого 2018 року ОСОБА_3 , занавісив наглядові вічка рушником, чим обмежив повний огляд камери. На неодноразові зауваження не реагував. Писати пояснення відмовився в категоричній формі.
21 липня 2018 року у засудженого ОСОБА_3 при проведені обшуку в особистих речах було виявлено заборонені предмети, а саме телефон марки Nokia, без імей, сім картки, саморобний зарядний пристрій, 0,5 літра хлібної закваски. Від написання пояснювальної відмовився, вів себе визиваюче, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників установи та адміністрації установи. Був поміщений до карцеру.
09 вересня 2019 року згідно постанови № 38 про заохочення засудженому ОСОБА_3 , за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці оголошено подяку.
09 жовтня 2019 року ув`язнений ОСОБА_3 порушив вимоги утримання, а саме самовільно залишив своє робоче місце і без нагляду рухався по забороненій території з суворим порушенням форми одягу. Від надання пояснень відмовився в категоричній формі.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_3 має нестабільну лінію поведінки. З початку відбування покарання ОСОБА_3 порушував умови утримання та негативно відносився до адміністрації та працівників установи, після тривалого часу отримав заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, та почав змінювати свою поведінку в кращу сторону, однак вже через місяць після отримання подяки отримав стягнення за порушення умов утримання, а саме без дозволу покинув своє робоче місце. Така поведінка засудженого не є зразковою, та не може свідчити про його чесне та сумлінне ставлення до праці за весь період відбування покарання та те, що засуджений твердо став на шлях виправлення. Крім того, з 09 вересня 2019 року більше жодних заохочень з боку адміністрації установи виконання покарань ОСОБА_3 не мав. При цьому, в судовому засіданні сам ОСОБА_3 відсутність заохочень пояснив тим, що «не заслужив».
Таким чином, враховуючи, що основною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_3 за час відбування покарання не є сумлінною, оскільки вона нестабільна. Аналіз даних про особу засудженого вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а лише починає ставати на шлях виправлення.
Таким чином, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_3 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак матеріали особової справи не містять відомостей про те, яким чином засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений не надав конкретних, переконливих доказів того, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Поведінка засудженого не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За таких обставив, враховуючи тяжкість та характер вчиненого ОСОБА_3 злочину, дані про особу засудженого, його нестабільну поведінку, яка змінювалася, ОСОБА_3 не довів свого виправлення, що свідчить про те, що він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому відсутні підстави визначені ст. 81 КК України для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього ст. 81 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1