Справа № 739/468/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/137/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про обрання в межах кримінального провадження №0000113 запобіжного заходу тримання під вартою, відносно підозрюваної:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Студинка, Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, з професійно-технічною освітою, заміжньої, на утриманні маючої двох малолітніх дітей, раніше не судимої, та застосовано до підозрюваної запобіжний захід - домашній арешт на строк до 09 червня 2020 року, заборонено їй залишити місце проживання будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 18 години до 07 години без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрювану ОСОБА_8 , додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення, в той же час прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, а посилання на тяжкість покарання та на імовірність впливу на потерпілих та свідків не може слугувати про обрання саме такого запобіжного заходу, як взяття під варту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурором подано апеляційну скаргу в якій остання просить її скасувати та обрати відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі і в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що підозрювана може ухилитися від виконання покладених на неї обов`язків шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілих, які не були допитані в ході досудового розгляду даного кримінального провадження, або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, підозрювану ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні слідчого відділення Новгород-Сіверського відділу поліції перебуває кримінальне провадження №0000113 від 10 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,2 ч.2 ст. 115 КК України, згідно яких 10 квітня 2020 року ОСОБА_8 затримано у порядку ст. 208 КПК України і 11 квітня 2020 року їй повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,2 ч. 2 ст.115 КК України.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Положеннями ч.1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею виконані в повному обсязі.

Так, слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу та обираючи їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з`ясував обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, вірно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1,2 ч. 2 ст.115 КК України, існування ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 слідчий суддя вважав недоведеним стороною обвинувачення обставин, які дають підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачений ч. 1 ст.176 КК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З урахуванням даних про особу підозрюваної ОСОБА_8 , прийшов до висновку про застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За викладених обставин у їх сукупності і з врахуванням даних про особу підозрюваної ОСОБА_8 судова колегія вважає законним висновок слідчого судді, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Що стосується посилання прокурора в апеляційній скарзі на недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, то вони не заслуговують на увагу, оскільки фактично ґрунтуються лише на припущеннях прокурора щодо можливої поведінки підозрюваної в майбутньому та не містять під собою ґрунтовних підстав.

Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею характеру і ступеню тяжкості інкримінованого підозрюваній ОСОБА_8 особливо тяжкого злочину та обставин його скоєння, також, не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі тяжкість вчиненого злочину, у якому підозрюється особа, на переконання колегії суддів, не є достатньою підставою для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, без урахування інших обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Інші посилання апелянта також не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новгород-Сіверського відділу Менської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_8 та застосовано відносно неї запобіжний захід у виді домашнього арешту без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4