ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1161/20 Справа № 206/491/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року, якою відмовлено задоволенні подання адміністрації Державної установи Ігренський виправний центр (№133) Міністерства юстиції України відносно засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аполлонівка, Сохновицького району, Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 04.09.1996 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років виправних робіт, з конфіскацією майна та з утримання 20% в дохід держави;
-21.07.1997 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42, ст. 44 КК України до 2 років позбавлення волі;
-21.09.2000 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі. 06.11.2002 року звільнився умовно-дострокове на 08 місяців 7 днів;
-12.06.2017 року Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року, якою в задоволенні подання адміністрації Державної установи Ігренський виправний центр (№133) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень (погашено), ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.
Крім того, засуджений раніше умовно-достроково звільнявся, однак на шлях виправлення не ставав, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний корисний злочин проти власності.
Отже з наявних доказів, недостатньо суду, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень, до того ж сама по собі наявність трьох заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а клопотання адміністрації Державної установи Ігренський виправний центр №133 Міністерства юстиції України задовольнити, та ухвалити нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_7 положення п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтована, ухвалена з неповнотою судового дослідження фактів виправлення, являється суто формальною відмовою у здійсненні справедливого розгляду, зазначеного ч. 1, 2 ст. 30 КПК України.
Засуджений ОСОБА_7 вказує, що судом першої інстанції не здійснено повне та всебічне дослідження матеріалів особистої справи, поза увагою суду залишились показники виправлення та фактичні дані, які містяться у доданій характеристиці з Державних установ П`ятихатська виправна колонія №122 та Ігренський виправний центр №133 Міністерства юстиції України, довідки про стягнення та заохочення, які вказують на виправлення, відповідне ставлення до виробництва, що є головною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просила залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, востаннє ОСОБА_7 засуджено вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 12.06.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28.08.2019 року невідбутий строк позбавлення волі замінений на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України. ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання.
Згідно даних характеристики ОСОБА_7 під час перебування в Державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) Міністерства юстиції України з 23.01.2018 року режим утримування не порушував. Заохочень та стягнень не мав.
З 16.03.2018 року відбував покарання у Державній установі П`ятихатська виправна колонія (№122) Міністерства юстиції України. Характеризувався позитивно. Мав два заохочення та одне стягнення, яке погашене.
З 01.10.2019 року і по теперішній час відбуває покарання у Державній установі Ігренський виправний центр (№133) Міністерства юстиції України, має одне заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно.
Крім того, засуджений раніше умовно-достроково звільнявся, однак на шлях виправлення не ставав, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний корисний злочин проти власності.
Разом з тим, кінець строку припадає на 19.12.2020 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Доводи засудженого ОСОБА_7 стосовно того, що судом першої інстанції не враховано показники виправлення та фактичні дані, які містяться у доданій характеристиці з Державних установ П`ятихатська виправна колонія №122 та Ігренський виправний центр №133 Міністерства юстиції України, довідки про стягнення та заохочення, які вказують на виправлення, відповідне ставлення до виробництва, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів звертає увагу, що поведінка засудженого може свідчити лише про належне дотримання ним умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, тому наявність у засудженого 3 заохочень є недостатнім для оцінки ставлення до праці засудженого.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов у їх сукупності.
Суд першої інстанції належним чином, вмотивовано та обґрунтовано надав оцінку усім обставинам в їх сукупності і що належне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, що відповідає матеріалам справи і з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, судовий розгляд зазначеного подання було здійснено та проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення і не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року, якою в задоволенні подання адміністрації Державної установи Ігренський виправний центр (№133) Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4