Справа № 372/356/20
Провадження № 1-кп-139/20
В И Р О К
іменем України

15 липня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001037 від 08.10.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бровари Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 07.10.2019 року приблизно о 21 год. 30 хв., за сприятливих погодних умов, керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «Hyundai», модель «Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пасажирами ОСОБА_4 та малолітнім ОСОБА_7 рухався автодорогою сполученням «Київ-Знам`янка», з Черкаської області в напрямку до м. Бровари, Київської області. Рухаючись на 56 км + 155 м, зазначеної автодороги, що на території Обухівського району, Київської області, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, в п.12.1. ПДР України - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу, та допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини, виїхав на праве по напрямку руху узбіччя, після чого з`їхав в кювет, де відбулося перевертання автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир ОСОБА_4 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, у вигляді закритого над виросткового перелому лівої плечової кістки. Виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета та за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу. Виявлене у ОСОБА_4 тілесне ушкодження могло утворитись при ДТП яка мала місце 07.10.2019 року, і може знаходитись в причинному зв`язку з вище вказаною ДТП. Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 12.1. Правил дорожнього руху України, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, та показав, що він разом працював з потерпілою, та домовився з нею що забере її на автомобілі з Черкаської області. Виїжджаючи з повороту на автомобілі разом з потерпілою та її сином він виїхав на смугу зустрічного руху, і помітивши близько автомобіль, намагався уникнути зіткнення, але цього не вдалось і він виїхав на узбіччя та з`їхав у кювет, де автомобіль перевернувся. Шкоду потерпілій відшкодував. У вчиненому щиро кається та просить не позбавляти його волі, та права керування автомобілем, оскільки має на утриманні вагітну дружину, та має намір влаштуватися водієм таксі.

Потерпіла в судовому засіданні показала суду, що обвинувачений з нею разом працював. Вона їхала з обвинуваченим та своїм сином в сторону м. Бровари, вони виїхали на зустрічну смугу руху, щоб уникнути зіткнення водій почав вивертати кермо, щоб з`їхати з зустрічної смуги руху, і автомобіль перекинувся. Вона отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження а її син отримав легкі тілесні ушкодження. Обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Після аварії обвинувачений пропонував їй матеріальну допомогу, добровільно сплатив 15 000 грн. Щодо міри покарання, то просила суд застосувати до обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням волі, та позбавити його прав керування транспортним засобом.

Покази ОСОБА_6 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували щодо дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Пом`якшуючими обставинами покарання згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування потерпілій шкоди. Обтяжуючих, згідно до ст. 67 КК України, обставин покарання суд в діях обвинуваченого не вбачає.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, тому суд враховуючи те, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні вагітну дружину, позитивно характеризується по місцю роботи, наявність пом`якшуючих обставин покарання у виді щирого каяття та добровільного відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді мінімального покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення тобто до 01 липня 2020 року, виходячи з положень ст.5 КК України, відповідно до якої, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи) у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та даним про особу обвинуваченого.
Згідно до п.п.20,21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів.

На думку суду, обвинуваченому ОСОБА_6 є недоцільним призначати додаткову міру покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами виходячи із обставин вчинення необережного злочину, його поведінку після вчинення злочину, а також того, що обвинувачений під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння, добровільно відшкодував шкоду, має на утриманні вагітну дружину, у зв`язку із чим потребує періодичного руху на автомобілі.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Речові докази по справі CD-R диск долучений до матеріалів кримінального провадження залишити при справі; транспортний засіб, автомобіль марки «Hyundai», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити останньому; 3 рентгенівських знімки ОСОБА_4 та 3 рентгенівські знімки ОСОБА_8 , які передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, повернути потерпілим.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2 826,18 грн.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Hyundai», модель «Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який був накладений на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 08.10.2019 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: