Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________05.05.2020
Справа № 490/8951/19
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нетішин, Славутського району Хмельницької області, громадянину України, українця, з середньою освітою, раніше судимого:- 02.09.2019 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.407 КК України, до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді старшого номеру обслуги 3 розрахунку 2 взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без права внесення застави з посиланням на тяжкість злочинів у скоєнні яких обвинувачуються та відсутність підстав, передбачених кримінально-процесуальним кодексом для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме:
-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_6 вчинено умисні тяжкі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. ОСОБА_6 розуміючи усю тяжкість вчиненого ним злочину може виїхати за кордон або на непідконтрольні Україні території;
-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки потерпіла ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_8 , які прямо вказуть, на те, що саме ОСОБА_6 скоїв вказані кримінальні правопорушення, а тому ОСОБА_6 перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на вказаних потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь;
-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 скоїв вищевказане кримінальне правопорушення з винятковим цинізмом. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 зможе вжити заходів щодо створення штучного алібі, шляхом підмови своїх знайомих до надання показів на його користь. Крім цього, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення під час розгляду обвинувального акту за обвинуваченням останнього за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 3, ч. 4 ст. 187 КК України;
-вчиняти інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу має негативну характеристику з місця служби, відносно останнього розглядався обвинувальний акт за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ч. 4 ст. 187 КК України, на даний час засуджений Центральним районним судом а фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та маються підстави вважати, що останній вчинив ще не менше трьох кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним заволодінням чужого майна та може продовжити свої злочинні діяння.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на заставу, оскільки дане кримінальне провадження відкрито ще в 2019 році і обвинувачений знаходиться за гратами вже понад один рік, а тому на даний час ризики однозначно зменшились.
Захисник ОСОБА_4 просив клопотання прокурора задовольнити частково та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак визначити обвинуваченому відповідний розмір застави.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисників та обвинувачуваного, приходить до наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо продовження міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, суд не роблячи передчасних висновків щодо винуватості обвинувачуваного, не може не взяти до уваги позицію потерпілих щодо обставин вчинення відносно них тяжкого кримінального правопорушення, а також їх покази з приводу обставин та особи, обвинувачуваного, на якого вони вказують, як на чоловіка, що вчинив відносно них напад із застосуванням насильства.
Крім того, при встановленні наведених ризиків, суд, насамперед виходить з таких обставин, як ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості за вчинення інкримінованого правопорушення , а також наявність ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення, а також ризику незаконного впливу ним на свідків.
Також, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в рішенні Європейського Суду у справі "Летельє проти Франції", суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
Крім того, захисником ОСОБА_5 в судовому засіданні було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави, а також захисник ОСОБА_4 просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.
Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи вищевикладене та висловлену у попередніх судових засіданнях позицію потерпілих, які внаслідок вчинення відносно них кримінального правопорушення, яке інкримінується органом досудового розслідування ОСОБА_6 зазнали сильного душевного хвилювання, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмовити у задоволенні клопотання захисників.
Таким чином, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має негативну характеристику з місця служби, раніше судимий, а також враховуючи тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
За такого, суд вважає за необхідне, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178,199, 331 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою строком до 02 липня 2020 року, включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 199, 331, 350, 370, 372 КПК України, суд,-
Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 02 липня2020 року, включно.
У задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1