Справа № 182/2387/18
Провадження № 1-кп/0182/109/2019
У Х В А Л А

22.08.2019 м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Південне, Нікопольського району Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
У провадженні Нікопольського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження від 16.01.2018 за № 0000140 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 26.08.2019.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше двох місяців, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років; ризик переховування від органу слідства і суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, що підтверджується тим, що після вчинення злочину він втік, знищив знаряддя вчинення злочину (пляшку з-під шампанського та ніж), що свідчить про його намір уникнути відповідальності за вчинений злочин. Тому з метою забезпечення реалізації положень ст. 177 КПК України, а саме забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню судового провадження, забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, у т.ч. вироку суду; запобігання спробам переховування від суду прокурор просив продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою.
Обвинувачений заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні, оскільки свідки по справі вже допитані, речові докази знаходяться в матеріалах кримінального провадження; ризик переховування від суду також відсутній, оскільки він навпаки хоче доводити свою невинуватість. Просить застосувати домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 - за місцем проживання батьків.
Захисник обвинуваченого також заперечував проти продовження строків тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_5 запобіжний захід. При цьому зазначив, що ризики, на які вказує прокурор, не існують, а обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою. Крім того, ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки батьків, дружину, малолітню дитину.
Допитана в судовому засіданні мати обвинуваченого ОСОБА_8 підтвердила свою згоду на проживання в будинку обвинуваченого та гарантує надання йому матеріального забезпечення та гарантує його належну поведінку.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях «Осаковський проти України», «Харченко проти України»).
ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 8.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення». Тим більш, що відповідно до практики ЄСПЛ факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Судом було встановлено, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого.
Як встановлено у судовому засіданні, наразі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання. Також судом врахована тяжкість вчиненого ним злочину, репутація обвинуваченого, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи. Наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, на думку суду, не може запобігти наявним ризикам, оскільки вони існували у нього і на час вчинення злочинів, однак не запобігли їх вчиненню. Судом також враховується і резонанс, якого набуло вбивство неповнолітньої дівчини у невеликому селі.
Крім того, клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, бо це може мати негативні наслідки, оскільки потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_9 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто по-сусідству з батьками обвинуваченого. Вказані обставини, з огляду на інтереси суспільства, потребують продовження строків тримання під вартою. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 26.08.2019, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, враховуючи практику ЄСПЛ, суд, продовжуючи дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за можливе, як альтернативний запобіжний захід, визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, оскільки у разі, коли суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у злочинах, перелік яких передбачено ч.3 ст. 183 КПК України, питання про визначення або ж невизначення застави віднесено на розсуд суду.
Ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи всі обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 960 500 грн.
Керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, колегія суддів -
п о с т а н о в и л а:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задовольнити. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на два місяці, тобто до 21 жовтня 2019 р.
Одночасно визначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді застави у сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у розмірі 960 500 грн. для забезпечення виконання ними обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.
Ухвала відповідно до Рішення Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_10

ОСОБА_3