КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
11-кп/824/1938/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційнимискаргами обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисника ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020 щодо ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_12 ), обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Старокостянтинів Хмельницької обл., громадянки України, освіта вища, одружена, має малолітню дитину, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима згідно вимог ст. 89 КК України,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Строк покарання у виді позбавлення волі обчислювати з 6.03.2020 року.Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_12 ) на користь потерпілого ОСОБА_9 : 8 000 (вісім тисяч) доларів США - на відшкодування матеріальних збитків, 10 000 (десять тисяч) гривень - на відшкодування моральної шкоди та 160 (сто шістдесят) гривень - на відшкодування судових витрат. В іншій частині у задоволенні цивільного позову відмовлено. Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_12 ), до вступу вироку в законну силу обрано у виді тримання під вартою.

Судом визнано доведеним, що 29 грудня 2014 року у невстановлений час ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_12 ),прибула на автомобілі «HYUNDAI ELANTRA» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у її користуванні без права розпорядження, до торгово-розважального центру «Аладін» за адресою: м. Київ, вул. Михайла Гришка, 3-А для зустрічі з ОСОБА_9 , де в неї виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 у великих розмірах шляхом обману.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, шляхом обману, ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_12 ),повідомила ОСОБА_9 завідомо неправдиві відомості про те, що вона уповноважена власником автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_15 на продаж вищевказаного автомобіля за тринадцять тисяч доларів США. Після досягнення з ОСОБА_9 домовленості про продаж автомобіля, ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_12 ),призначила зустріч на 30 грудня 2014 року за адресою: м. Київ, вул. М. Гришка, 3-А, де мала відбутись передача грошових коштів та автомобіля.

30.12.2014 ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_12 ), незаконно заволодівши автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , перереєструвала вказаний транспортний засіб на себе, отримала новий державний номерний знак НОМЕР_2 , близько 17.00 год ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_12 ),прибула за адресою м. Київ, вул. М. Гришка, 3-A на вказаному вище автомобілі та повідомила ОСОБА_9 , що є законним власником вказаного транспортного засобу та має право надати від свого імені довіреність, якою уповноважить ОСОБА_9 та ОСОБА_16 розпоряджатись (у тому числі продати) даним автомобілем.

В цей же день близтко 18.00 год. ОСОБА_14 (до шлюбу ОСОБА_12 ),, уприміщенні офісу нотаріуса ОСОБА_17 , за адресою: м. Київ, вул. Столичне шосе, 104, достовірно знаючи про те, що автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , вона напередодні заволоділа незаконно, тобто чином не набула законного права власності на це майно, у зв`язку з чим не отримала у встановленому законом порядку права вчиняти правочини, де предметом виступає цей автомобіль, у тому числі укладати договори доручення та видавати довіреності, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , шляхом обману, видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_9 та ОСОБА_16 розпоряджатися (у тому числі продати) автомобіль «HYUNDAI ELANTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_9 , вважаючи, що в обмін на своє майно отримує право розпорядження транспортним засобом, передав ОСОБА_13 грошові кошти у сумі тринадцять тисяч доларів США, що на той час, згідно курсу НБУ становило 204 880 грн., що у 336 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян станом на 2014 рік.ОСОБА_13 , заволодівши шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_9 , залишила місце вчинення злочину, отримавши можливість розпорядитись ними на власний розсуд.

В аналогічних за змістом апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_18 та її захисник ОСОБА_8 порушують питання про скасування вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020 та закриття кримінального провадження у зв`язку із недоведеністю, що в діях ОСОБА_19 є склад інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Вважають, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням вимог КПК України без повного з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи. На переконання апелянтів у матеріалах справи відсутні докази винності ОСОБА_19 у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки її дії охоплюються ст. 289 КК України, за який вона вже була засуджена Подільським районним судом м. Києва від 15.10.2015; при вирішенні цивільного позову суд залишив поза увагою договір позики, який укладений між ОСОБА_9 та її матір`ю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги поданих апеляційних скарг; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника; потерпілого та його представника, які також заперечували щодо задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
У судовому засіданні першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 дав детальні та послідовні показання щодо обставин придбання ним у ОСОБА_13 автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , що узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та об`єктивно підтверджуються доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні: даними договору позики від 17.06.2015 з додатком (а.с. 196-198), акт передачі автомобіля (а.с. 199), свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 200-201), висновком автотоварознавчої експертизи (а.с. 202-207), довіреність від 30.12.2014 року (а.с. 208), вироком Подільського районного суду м. Києва від 15.10.2015 (а.с. 209-213), обліковою карткою № 55914936 від 10.01.2015 року, № 55592365 від 30.12.2014 року та № 55592032 від 15.08.2012 року (а.с. 222-224), витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 12.01.2015 року (а.с. 225-227).

Суд у вироку детально проаналізував зазначені докази, оцінив їх та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.
При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недопустимими доказами протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 2015 року та висновок за результатами перевірки заяви від 04.02.2016 року, мотивуючи тим, що вони не були відкриті стороні обвинувачення.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 двічі засуджено за той самий злочин, колегія суддів уважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження. Винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за обставин, встановлених судом, повністю підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом під час судового розгляду.
Так, вчинені ОСОБА_13 дії по відношенню до майна потерпілого ОСОБА_23 (незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_23 ) кваліфіковані за вироком Подільського районного суду м. Києва від 15.10.2015 року за ч. 1 ст. 289, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
При цьому злочинні дії ОСОБА_13 по відношенню до майна потерпілого ОСОБА_9 (незаконне заволодіння його майном (грошима) шляхом обману) за встановлених судом обставин, утворюють самостійний склад злочину, передбачений саме ч. 3 ст. 190 КК України.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.
Визначаючи розмір матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції дотримався положень цивільного законодавства, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Зокрема, ні сторона обвинувачення, ні потерпілий не оспорюють факт передачі останньому матір`ю обвинуваченої 5000 доларів США в рахунок погашення завданих збитків, заподіяних внаслідок вчинення вказаного у вироку злочину.
При цьому, доводи апеляційних скарг про те, що судом не врахований договір позики між ОСОБА_22 (матір`ю ОСОБА_7 ) та ОСОБА_9 , - неспроможні, оскільки матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_9 завдана кримінальним правопорушенням, вчиненим саме ОСОБА_7 .
Одночасно колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне уточнити анкетні дані обвинуваченої.
Так, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020 ухвалено щодо ОСОБА_13 .
У судовому засідання суду апеляційної інстанції встановлено, що згідно паспорту громадянина України, виданого 17.08.2017, вона - ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_24 ), тобто рішення суду апеляційної інстанції приймається щодо ОСОБА_7 .
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного та обґрунтованого рішення, не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченої та захисника задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020 щодо ОСОБА_25 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_25 та її захисника ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4