Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

3 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Бучанська виправна колонія (№ 85) матеріали провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого:

1) вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 18.06.1996 року за ч.2 ст.206, ч.2 ст.142 КК України 1960 року

на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

2) вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 12.04.2001 року за ч.3 ст.206, ч.2 ст.206 КК України 1960 року

на 4 роки позбавлення волі;

3) вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 22.05.2006 року за ч.3 ст.296, ч.3 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125,

ч.1 ст.263 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі;

який засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2019 року,

у с т а н о в и л а :

_____________________________________

Справа № 11-кп/824/1216/2020
Категорія: ст.537 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2019 року задоволено клопотання в.о. начальника ДУ Бучанська виправна колонія (№ 85) та спостережної комісії виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області і ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину 11 місяців 9 днів позбавлення волі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що висновки суду про те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.81 КК України.

Звертає увагу, що за період відбування покарання ОСОБА_7 має шість заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці та три стягнення за порушення режиму відбування покарання упродовж 2017-2018 років, які знято адміністрацією установи достроково. Тобто, отримавши заохочення у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення, засуджений продовжував вчинювати грубі порушення режиму відбування покарання. Лише у 2019 році напередодні настання можливості застосування до нього умовно-дострокового звільнення засуджений з метою створення видимості виправлення перестав допускати порушення. Крім того, ОСОБА_7 має чотири судимості за вчинення умисних злочинів, тричі підряд звільнявся умовно-достроково, однак не виправдав довіру суду і в період не погашених судимостей продовжив вчинювати умисні злочини, в тому числі тяжкі. Саме на ці обставини вказував Апеляційний суд Чернігівської області у вироку від 24.11.2016 року, яким скасував звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 та призначив йому покарання, яке належить відбувати реально.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи засудженого, який наполягав на тому, що став на шлях виправлення і заперечив проти задоволення апеляційної скарги; доводи представника установи виконання покарань ОСОБА_6 , який вважав за доцільне застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24.11.2016 року ОСОБА_7 призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

10.09.2019 року до суду надійшло клопотання в.о. начальника ДУ Бучанська виправна колонія (№ 85) та спостережної комісії виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений відбув дві третини строку покарання, призначеного судом, і довів своє виправлення. Такого висновку суд дійшов, враховуючи, що за час відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе добре, має п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, в установі був працевлаштований, позитивно характеризується. Також суд взяв до уваги, що засуджений порушував умови та порядок відбування покарання, за що отримав три стягнення, які були зняті у встановленому законом порядку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до характеристики ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ Бучанська виправна колонія (№ 85) з 03.02.2017, працевлаштований столяром на виробничій зоні майстерній дільниці, по відношенню до представників адміністрації установи поводить себе стримано, по відношенню до засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений, вину у скоєному визнав.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.05.2017 на засудженого було накладено стягнення за порушення режиму відбування покарання у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора і 31.10.2017 до нього застосовано заохочення у виді дострокового зняття раніше накладеного стягнення. Однак ОСОБА_7 продовжував порушувати режим відбування покарання, за що на нього накладалися стягнення 17.04.2018 і 16.08.2018 у виді суворої догани та поміщення до дисциплінарного ізолятора, які достроково знято заохоченнями 16.07.2018 і 31.10.2018. Крім того, 25.02.2019, 10.05.2019 до засудженого застосовувалися заохочення у виді подяки у зв`язку з успішним закінченням ПТУ та за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Згідно з довідкою про заробітну плату засуджений майже постійно працював з квітня 2017 року по серпень 2018 року. Однак з вересня 2018 року по грудень 2019 року заробітна плата йому нараховувалась лише в травні 2019 року.

При цьому слід зауважити і на тому, що ОСОБА_7 тричі відбував покарання у виді позбавлення волі і тричі звільнявся умовно-достроково, після чого знову вчинював нові умисні злочини.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, не доводять позитивну динаміку змін в особистості засудженого і не дають підстав вважати, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі прокурор.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, що згідно з ст.ст.407, 409, 411 КПК України є підставою для скасування ухвали та ухвалення нової ухвали судом апеляційної інстанції про відмову в задоволенні клопотання в.о. начальника ДУ Бучанська виправна колонія (№ 85) та спостережної комісії виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Тому апеляційна скарга прокурора задовольняється в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2019 року, якою ОСОБА_7 звільнений умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2016 року, на невідбуту частину 11 /одинадцять/ місяців 9 /дев`ять/ днів позбавлення волі, скасувати.
У задоволенні клопотання в.о. начальника Державної установи Бучанська виправна колонія (№ 85) та спостережної комісії виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3