Справа № 461/4189/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/529/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000421 на ухвалу слідчого суддіГалицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020 рокузастосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженцяс. Вільхівчик Гусятинського району Тернопільської області,

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави на строк до 22 липня 2020 року включно.

На ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020 рокузахисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу слідчого суддіскасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави з визначенням її розміру в порядку ст. 182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, яке є неповним та необґрунтованим, без викладення позиції щодо доказів відповідно до ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України та постановив, на думку захисника, незаконне рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наголошує, що підозрюваний ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. Вказує, що докази, надані слідчим, не є вагомими та сумнівні стосовно вини ОСОБА_7 щодо порушення ПДР. Крім того, слідчий суддя не врахував міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність у нього родини та нерухомості, наявність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, який є несудимий, що, на думку захисника, слідчий суддя зобов`язаний був врахувати при постановленні ухвали.

Зазначає, що хибним є зазначення слідчим суддею те, що ОСОБА_7 може переховуватися від слідства, впливати на свідків, що є надуманим та суперечливим особі підозрюваного ОСОБА_7 та обставинам справи, оскільки свідки у справі допитані і змінювати показання немає необхідності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,які в судовому засіданні апеляційного суду не підтримали доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , виступ прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

24 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

24 травня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть чотирьох потерпілих.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 24 травня 2020 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, керуючи вантажним автомобілем автопоїзд марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із напівпричепом «BODEXKIS 3WA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним на 684 км 53 м. автодороги «Київ-Чоп» в напрямку до м. Києва, при проїзді її ділянки в межах с. Тухолька Сколівського району Львівської області, порушив вимоги Р 1 п.1.5; Р 2 п.п. 2.3 б), д); Р 12 п. 12.1 Правил дорожнього руху, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху свого транспортного засобу та не оцінив дорожню обстановку, що призвело до виносу на зустрічну смугу руху напівпричепа «BODEXKIS 3WA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по якій в цей час рухався в зустрічному напрямку автомобіль «Мерседес Віто», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 . Внаслідок порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху водій автомобіля «Мерседес Віто», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_11 та пасажири цього транспортного засобу ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (громадянин Румунії) отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 286 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку повідомлено ОСОБА_7 , та про неповноту доказів у справі, то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця дорожньотранспортної пригоди від 24.05.2020 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, - ОСОБА_7 від 24.05.2020 року; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 24.05.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 24.05.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 24.05.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 24.05.2020 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_18 від 24.05.2020 року.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартліпроти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, щовикликаютьпідозру, не обов`язковомають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а також те, що підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 286КК України, є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності дані що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , який позитивно характеризується по місцю проживання та праці, несудимий, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність у нього постійного місця проживання та праці, а також родини, що в сукупності давало підстави застосуванню підозрюваному запобіжного заходу у виді застави, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, що спричинив загибель кількох осіб, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть чотирьох потерпілих, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 286 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 .
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 травня 2020року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4