ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/819/88/20 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2020 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали провадження № 0004144 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2020 року про відмову в арешті майна,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_7 про арешт майна, а саме: шість столів для гри в покер; шістдесят шкіряних крісел; гральні фішки умовним номіналом «25» у кількості 20 штук; гральні фішки умовним номіналом «100» у кількості 160 штук; гральні фішки умовним номіналом «500» у кількості 10 штук; гральні фішки умовним номіналом «1000» у кількості 20 штук; колода гральних карт у кількості 52 штуки вилучені в ході проведення огляду місця події, який проводився слідчим СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 у будівлі розважального комплексу «Его» за адресою: м.Херсон, проспект Ушакова 50, в якому знаходилося приміщення клубу покеру «АК-47», відмовлено.

Не погодившись ухвалою суду прокурор подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на майно, як про те зазначено в клопотанні слідчого.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, апелянт вказує на те, що слідчий суддя у своєму рішенні про відмову у задоволенні клопотання допустив незастосування заходу забезпечення у виді арешту на майно, відносно якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно містить на собі сліди кримінального правопорушення та є доказом злочину, вчиненого невідомою особою.

Таким чином, своїм рішенням слідчий суддя перешкоджає проведенню досудового розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 КК України та безпосередньо позбавляє органи досудового розслідування можливості провести першочергові слідчі дії при розслідуванні кримінального провадження, без проведення яких, взагалі неможливо прийняти законного та обґрунтованого процесуального рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з витягу з ЄРДР 20.12.2019 року було зареєстровано провадження № 0004144, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, за фактом того, що 19.12.2019 року близько 22.46 годині до Херсонського ВП надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено приміщення обладнане для проведення азартної гри покер, з метою отримання прибутку організаторами закладу та передбачає отримання виграшу гравцями.

Вказане приміщення має назву клубу покеру «АК-47», в якому слідчо-оперативною групою Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області вилучено шість столів для гри в покер; шістдесят шкіряних крісел; гральні фішки умовним номіналом «25» у кількості 20 штук; гральні фішки умовним номіналом «100» у кількості 160 штук; гральні фішки умовним номіналом «500» у кількості 10 штук; гральні фішки умовним номіналом «1000» у кількості 20 штук; колода гральних карт у кількості 52 штуки.

В подальшому вищевказане майно було визнано речовими доказами.

Слідчий СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором місцевої прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на зазначене майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 20.12.2019 року в будівлі розважального комплексу «Его» за адресою: м.Херсон, проспект Ушакова 50, в якому знаходилося приміщення клубу покеру «АК-47».

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що підстав, визначених ч.3 ст. 233 КПК України, для проникнення у володіння особи, а саме у будівлю розважального комплексу «Его» за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходилося приміщення клубу покеру «АК-47», у слідчого не було.

Ні слідчий, ні прокурор після проникнення до володіння особи та вилучення зазначених речей до слідчого судді у порядку, визначеному ч.3 ст. 233 КПК України не зверталися, тобто на час звернення слідчого із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, проникнення слідчого та інших осіб до володіння особи є свавіллям, а відповідно і таким є вилучення майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до вимог ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому, під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, вони не містять ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення огляду місця події чи обшуку за адресою АДРЕСА_1 , що вказує на непроцесуальний спосіб вилучення всього майна та правильність висновків слідчого судді суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а отже підстав для її скасування колегія судді не вбачає.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які стали б безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення колегія судді не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 171-174,404,407,422 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.01.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .