Код суду 233 Справа № 233/2586/20
Вирок
Іменем України
23 червня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, працездатного, який не працює та не навчається, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
10 березня 2020 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , знаходився за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , яка в цей час була відсутня. Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_5 побачив на верхній полиці серванта в приміщенні зали одну золоту сережку, яка належить ОСОБА_4 . В цей час у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення зазначеного майна.
Негайно реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщені квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що ОСОБА_4 , не було за місцем мешкання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав з верхньої полиці серванту в приміщені зали чуже майно, а саме одну золоту сережку виконану з золота 585 проби вагою 0,57 г., вартістю 530,96 грн., після чого з місця події втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальний збиток ОСОБА_4 на вищезазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України..
19 травня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
22 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
За умовами вказаної угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, викладених в угоді про примирення та відшкодував потерпілій завдану майнову шкоду у повному обсязі.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України буде призначене покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 , як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав укладену між ним та потерпілою угоду про примирення, вину у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден; угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин та є добровільною, зазначив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст.ст. 394, 424, 473, п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала укладену угоду про примирення, зазначила, що угода є добровільною, вона цілком розуміє свої права як потерпілого в кримінальному провадженні та наслідки укладення угоди, що передбачені ст.ст. 394, 424, 473 КПК України, які їй роз`яснені в підготовчому судовому засіданні судом.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про примирення, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
З урахуванням вимог ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_5 дійсно мало місце та було скоєне саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю. Вчинені ОСОБА_5 дії містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення згідно зі ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови та зміст угоди про примирення від 22 травня 2020 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам ст. 471 КПК України, міра покарання, яка узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 185 КК України, є достатньою та необхідною для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 185 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. Потерпіла повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, їй роз`яснені наслідки невиконання угоди та права, передбачені ст. 476 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної 22 травня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 з призначенням останньому узгодженої в угоді міри покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставинами, відповідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, відповідно ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога, фтизіатра не знаходиться, працездатний, який не працює та не навчається; має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується позитивно, у скоєному щиро розкаявся.
Узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 1830/20 від 06 червня 2020 року у розмірі 300 грн. відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 22 травня 2020 року покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень).
Цивільний позов не заявлений.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_1 ) процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення во-товарознавчої експертизи № 1830/20 від 06 червня 2020 року) у розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 не обирати.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1