Справа №621/1789/20
Пр. №1-кс/621/587/20
Ухвала
Іменем України

10 липня 2020 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області за матеріалами кримінального провадження № 0000605 від 02.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в кому просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0135 площею 170, 1606 га. Заборонити ФГ «Белогоровське», а також іншим юридичним та фізичних особам розпоряджатись земельною ділянкою бу-яким чином, заборонити будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації права власності, користування на зазначене нерухоме майно.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000605 від 02.07.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що вона є орендарем вищенаведеної земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.03.2010, укладеного зі Зміївською РДА. На даний час на цій земельній ділянці посаджено соняшник.02.07.2020 вона дізналась, що 24.10.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_6 зареєстровано договір суборенди вищенаведеної земельної ділянки. Підставою державної реєстрації слугував договір суборенди № 20/12-Б виданий 20.12.2018 ФГ «Белогоровське». Проте жодних договорів суборенди вона ні з ким не укладала.

На підставі викладеного слідчий зазначає, що вказана земельна ділянка є об`єктом протиправним посягань, відповідає критеріям речового доказу та з метою недопущення незаконної перереєстрації є підстави для її арешту.

Учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання на розгляд клопотання не з`явились, надавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000605 від 02.07.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

З копій договору оренди від 26.03.2010 та додатків до нього встановлено, що вказана земельна ділянка є державною власністю та перебуває в оренді ОСОБА_5 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається реєстраційний запис від 24.10.2019 щодо договору суборенди землі від 20.12.2018 вчинений приватним нотаріусом ОСОБА_6 . Строк дії речового права 20.04.2020. Орендар ФГ «Белогоровське». Орендодавець ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Однак, в порушення вимог ч.1 ст.170 КПК України матеріали клопотання не місять доказів того, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказана земельна ділянка є доказом злочину.

З клопотання вбачається, що метою накладення арешту є забезпечення збереження земельної ділянки від кримінально протиправних посягань для виконання завдання по запобіганню можливості його відчуження.

Однак, вказаній земельній ділянці присвоєний унікальний кадастровий номер з чітко визначеною площею та зовнішньою конфігурацією, індивідуальними технічними характеристиками і конструктивними властивостями. Як встановлено з матеріалів клопотання, земельна ділянка, на яку слідчий просить накласти арешт, перебуває у власності держави. Отже, відчуження державного майна може здійснити лише держава в особі уповноважених нею органів за спеціальною процедурою, що виключає можливість її відчуження іншими особами окрім уповноважених органів, і навіть реєстрація договорів суборенди земельної ділянки не припиняє права власності на цю земельну ділянку.

Так, згідно фабули з ЄРДР органом досудового розслідування проводиться перевірка за фактом заволодіння невстановленими особами майном шляхом обману в особливо великих розмірах, тобто зазначене кримінальне правопорушення повинно мати документальний слід.

Разом з тим, в даному випадку орган досудового розслідування покладається лише на показання ОСОБА_7 . При цьому будь-яких інших слідчий дій проведено не було, не зважаючи те, що за матеріалами провадження відомий державний реєстратор, який здійснював реєстрацію договору суборенди та інша сторона договору суборенди. Тобто слідчий не перевірив достовірність показань потерпілої.

Слідчий суддя зазначає, що накладення арешту може призвести до суттєвих збитків, як державі так і суб`єктам господарювання, та порушить принцип пропорційності.
Крім того, слідчий суддя у відповідності до вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Крім того, накладання арешту на майно власника, який не є стороною кримінального провадження буде надмірним обтяженням. У даному конкретному випадку арешт не відповідає критеріям розумності та співмірності, суперечить практиці застосування пункту 1 протоколу Першого Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Отже, слідчий не здійснив встановленим порядком першочергові слідчі дії, які б вказували на існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та не здобув достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, отже не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання клопотання слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області за матеріалами кримінального провадження № 0000605 від 02.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1