Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/442/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 ,на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2020, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, українцю, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, неодруженому, офіційно не працевлаштованому, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неоднарозово судимому, останній раз 12.02.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненому від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
продовжено термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 31.05.2020, включно.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2020, продовжено на шістдесят днів, а саме до 31.05.2020, включно строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.
Районний суд мотивував своє рішення тим, щоіснує реальний ризик уникнення ОСОБА_6 від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, не має сталих соціальних зв`язків, відсутні офіційні джерела доходу, що в сукупності з попередньою поведінкою обвинуваченого свідчить про можливість продовження злочинної діяльності, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є необґрунтованим, а посилання на наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, повинно містити виклад обставин та посилання на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, що в матеріалах клопотання відсутнє.
Вказує також і на те, що він має постійне місце проживання та матір пенсійного віку, яка потребує його підтримки та допомоги. Тому, на його переконання, ухвала суду є необґрунтованою, а посилання суду на те, що до нього неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є помилковим.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим умисних тяжких злочинів. Також, судом обґрунтовано враховано, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу, а також дані про його особу, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти власності, реально відбував покарання у місцях позбавлення волі, звільнився 17.08.2018, та вчинив новий злочин під час не знятої і непогашеної судимості, у зв`язку з чим був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2019 за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки, при цьому знову вчинив новий злочин під час іспитового строку, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок та те, що на шлях виправлення він не став, належних висновків для себе не зробив.
З урахуванням наведеного, а також існуванням на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, який закінчується 05.04.2020, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.
Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, як того просить обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.04.2020, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме до 31.05.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4