В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 461/244/20

24.06.2020 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004647 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Львова, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2019 року приблизно о 21 год. 55 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці біля під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс цілеспрямований удар лівою рукою в область обличчя ОСОБА_8 . В результаті зазначених дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа зі зміщенням кісткових фрагментів, забій садна і гематому скулової ділянки справа, що відносяться до легкого ступення тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав. Пояснив, що дійсно 13 жовтня 2019 року приблизно о 21 год. 55 хв. будучи на вул. Нижанківського,7 у м.Львові на ґрунті особистих неприязних відносин наніс потерпілому ОСОБА_8 удар лівою рукою в обличчя.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій також зазначав, що повністю підтримує раніше заявлений цивільний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при вищезазначених обставинах.

Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість, мотиви, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючої покарання обставини.

Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_6 раніше не судимий. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому просив суд стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 завдану злочинними діями майнову шкоду в розмірі 1538,05 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Судом установлено, що матеріальна шкода полягає у вартості понесених витрат ОСОБА_8 на лікування на суму 338,05 грн., що підтверджується чеками про придбання медикаментів. Інші документи на які посилається потерпілий ОСОБА_8 щодо понесених витрат він, суду не надав. Тому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Потерпілий внаслідок злочинних дій з боку обвинуваченого ОСОБА_6 пережив моральні та душевні страждання, зокрема порушився нормальний життєвий зв`язок потерпілого ОСОБА_8 через неможливість продовження активного громадського життя. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, виходячи з характеру правопорушення, обсягу злочинних дій обвинуваченого та матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_6 , до якого пред`явлено цивільний позов, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь потерпілого ОСОБА_8 з обвинуваченого ОСОБА_6 слід стягнути моральну шкоду у сумі 2000 грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ВизнатиОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 338,05 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у сумі 2 000 грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речові докази:
-розкладний ніж на яком є напис «skif knives ua», який зберігається у камері схову в Галицькому ВП ГУ НП у Львівській області повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ;
-цифровий носій ТМ «Alerus», ємністю 4.7 Gb, формату DVD-R на якому знаходиться 1 відеофайл з назвою «0-02-0а-791170f5d96db0794f11e15a815b8e0e2759ea34642343aaaa5208a9039ac6c4_f6a21a06», тривалістю 44 с з подією, яка мала місце 13.10.2019 по вул. Нижанківського,7 залишити в матеріалах кримінальної справи.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1