Справа № 467/230/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 21.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19 червня 1995 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за вчинення злочинів передбачених ч.4 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Звільнений 10 липня 2000 року з Арбузинської ВК-83 Миколаївської області;
-10 квітня 2002 року Арбузинським місцевим судом Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України до 1 місяця арешту. Звільнений 25 квітня 2002 року з Миколаївського СІЗО (№20);
-03 жовтня 2002 року Єланецьким районним судом Миколаївської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-17 грудня 2002 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 13 червня 2006 року з Казанківської ВК-93 Миколаївської області, невідбута частина покарання 1 рік 7 місяців 3 дні;
-14 квітня 2009 року Братським районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 198 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України до 1 року 5 місяців 29 днів позбавлення волі;
-24 листопада 2011 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. 05 лютого 2013 року Арбузинським районним судом Миколаївської області звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано, засуджений направлений для відбування призначеного покарання. Звільнений умовно-достроково 17 листопада 2015 року з Казанківської ВК-93 Миколаївської області на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області, невідбута частина покарання 1 рік 3 місяці 12 днів;
-21 червня 2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців. Звільнений умовно-достроково 23 серпня 2019 року з Державної установи «Новобузький виправний центр (№103)» на підставі ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області, невідбута частина покарання 7 місяців 13 днів;
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 звернувся до Арбузинського районного суду Миколаївської області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 21.02.2020 року з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий вказує, що 21.02.2020 до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від мешканки с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, ОСОБА_8 , про те, що 21.02.2020 у вечірній час ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знаходячись в с. Благодатне, Арбузинського району, Миколаївської області, спричинили тілесні ушкодження та відкрито заволоділи майном ОСОБА_8

22.02.2020 відомості про дане кримінальне правопорушення зареєстровані до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000084, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, при наступних обставинах:

21.02.2020 у вечірній час, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 знаходячись на ґрунтовій дорозі, що проходить біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , вступили у злочинну змову з метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 .

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, з корисливих мотивів перебуваючи на ґрунтовій дорозі, що проходить біля території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , схопили руками ОСОБА_8 та проти його волі силоміць маючи значну фізичну перевагу потягли до нежитлового будинку вказаного вище домоволодіння, де в одній із кімнат кинули ОСОБА_8 на підлогу та відразу нанесли кожний не менше трьох ударів ногами в область його голови, після чого відкрито заволоділи мобільним телефон марки Redmi моделі Note 4 чорного кольору памятью 32 GB вартістю 5850 гривень, який належить ОСОБА_8 .

21.02.2020 заступником начальника ВП - начальником СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУПН в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_10 , в рамках кримінального провадження № 0000084 від 21.02.2020, підозрюваний ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

22.02.2020 підозрюваному ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000084 від 21.02.2020, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, має не зняту та непогашену судимість, після вчинення злочину місце перебування одразу покинув, зазначене дає підстави вважати, що у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів слідства та суду. Крім того, підозрюваний матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків шляхом схилення їх до дачі завідомо неправдивих показань чи їх зміни, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні шляхом їх залякування, вчинення щодо них насильницьких дій, оскільки раніше був судимий за вчинення різного виду злочинів. Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення слідчий підтверджує тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не навчається, офіційних доходів не має, веде антисоціальний спосіб життя, систематично вживає спиртні напої, має незняту і непогашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення не став та знов вчинив злочин. При цьому ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, не має утриманців та не працює. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий вважає не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримала в повному обсязі, просила застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання та обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вказував, що він не грабував потерпілого ОСОБА_8 21.02.2020 року вони разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 протягом дня спільно вживали алкогольні напої, зокрема, на території покинутого будинку в с.Благодатне Арбузинського району, де між ними виник конфлікт та він завдав потерпілому декілька ударів, проте телефону у потерпілого він не забирав. ОСОБА_8 роздягнувся до нижньої білизни сам, ніхто його не роздягав. Після події він ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_9 автобусом поїхали до м.Первомайськ, де продовжили відпочивати за власні кошти. Зранку він мав при собі 200,00 грн., частину яких він витратив на покупку двох пляшок горілки, решту мав при собі. Також ОСОБА_4 вказував, що жодного разу під час судових розглядів не ухилявся від слідства та суду, відтак і зараз переховуватись не має наміру. Вказував, що вважає за достатнє застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за фактичним місцем свого проживання в с.Булацелове Арбузинського району Миколаївської області, де він проживає з дружиною, яка тиждень працює, а тиждень перебуває вдома та бабусею. Зауважив, що сільська рада вказала у його характеристиці недостовірні дані про те, що він живе зі співмешканкою, оскільки він з нею не живе з 2000-го року.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала, з огляду на те, що не доведено, що є обґрунтована підозра, що ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого, адже сам він вказує, що лише завдав потерпілому декілька ударів. Ризики, вказані у клопотанні слідчого, що ОСОБА_4 переховуватиметься від слідства, впливатиме на потерпілого та свідків або вчинить інший злочин є припущенням та не підтверджуються жодним доказом, зокрема, слід врахувати поведінку підозрюваного в інших кримінальних провадженнях, коли він належно виконував свої процесуальні обов`язки та від слідства та суду не переховувався, а сама лише по собі наявність судимостей не доводить, що він вчинить інший злочин. Також він має родину та не перебуває на обліках нарколога та психіатра.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно норм ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.5 ч.2. ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 21.02.2020 року з попередньою правовою кваліфікацією зач.2 ст.186 КК України. Провадження розпочате за повідомленням до служби 102 від ОСОБА_8 про побиття її сина ОСОБА_11 та заволодіння його телефоном і грошовими коштами в сумі 1,5 тис. грн. сусідом ОСОБА_12 та іншою особою. В подальшому до служби 102 телефонували з повідомленнями про вчинений злочин: Южноукраїнська служба 103 про те, що 21.02.2020 року о 17:06 швидкою №126 був доставлений ОСОБА_8 житель АДРЕСА_1 , д/з перелом шийного відділу під хребтом під питанням, перелом лівої акулової кістки, алкогольне сп`яніння, госпіталізований; травмпункт (Южноураїнськ, вул.Миру,3) про те, що 21.02.2020 року о 19:00 поступив ОСОБА_8 , який біля години тому був побитий ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , сусідами, які відібрали телефон Ксіомі редмі 4 чорний та 1500,00 грн., розділи до нижньої білизни. Діагноз ЗЧМТ, перелом лівої гайморової пазухи, забійна рана потилиці, забій шиї. Вдарили цеглиною по голові.

У даному кримінальному провадженні 22.02.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що є тяжким злочином згідно положень ст.12 КК України. За вчинення даного злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Про обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України свідчать наступні надані стороною обвинувачення докази:

1.Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.02.202 року, в якому потерпілий ОСОБА_8 вказав про вчинення щодо нього злочину та осіб, які ймовірно вчинили даний злочин ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . При цьому слід зазначити, що в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив, що знайомі називають його « ОСОБА_17 »;

2.Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.02.2020 року, згідно якого він повідомив обставини його побиття та пограбування 21.02.2020 року ОСОБА_18 та ОСОБА_14 ;

3.Протоколом огляду місця події від 21.02.2020 року, згідно якого оглянутий нежилий будинок АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено одяг, полімерні пластикові стакани та фрагмент цеглини з плямою речовини бурого кольору. Зазначені речі визнано речовими доказами;

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , матері потерпілого, від 21.02.2020 року, за яким ОСОБА_8 повернувся додому з тілесними ушкодженнями, голий та повідомив, що його роздягнули, побили, відібрали мобільний телефон та гроші ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , також розповіла, що знайдений працівниками поліції в покинутому будинку одяг належить її сину;

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 21.02.2020 року, який бачив ОСОБА_8 , ОСОБА_22 та ОСОБА_4 разом 21.02.2020 року о 16 год. 30 хв. неподалік місця події;

6.Протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 21.02.2020 року, який бачив 21.02.2020 року ОСОБА_4 на прізвисько « ОСОБА_17 » разом ще з двома чоловіками в провулку неподалік місця події в період часу з 16 по 17 годину;

7.Протоколом допиту свідка ОСОБА_24 від 21.02.2020 року, яка є працівником магазину «Універсам» в с.Благодатне, та яка пояснила, що 21.02.2020 року близько 15 години до магазину заходили ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_17 », та ОСОБА_8 який розраховувався за пиво та в нього в руках були гроші великими купюрами номіналом по 100, 200 та 500 грн.;

8.Протоколом допиту свідка ОСОБА_25 від 21.02.2020 року, який будучі лікарем-хірургом Южноукраїнської лікарні 21.02.2020 року надавав медичну допомогу ОСОБА_8 , який поступив у відділення близько 18 год. 30 хв. з тілесними ушкодженнями.

9.Протоколами допиту свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 від 21.02.2020 року, які бачили ОСОБА_4 разом ще з двома хлопцями 21.02.2020 року близько 16 год. 30 хв. біля місця події, а в подальшому ОСОБА_4 з одним із цих хлопців біля узбіччя автодороги «Благовіщенське-Миколаїв», свідок ОСОБА_26 бачила як вони сідають до автобуса в напрямку м.Первомайськ;

10.Протоколом допиту свідка ОСОБА_28 від 21.02.2020 року, якій відомо про подію злочину зі слів її матері ОСОБА_8 ;

11.Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2020 року за участю свідка ОСОБА_29 , який впізнав ОСОБА_9 та ОСОБА_4 як осіб, яких він підвозив у м.Первомайську та які розрахувались з ним мобільним телефоном «Redmi Note 4» чорного кольору;

12.Заявою ОСОБА_29 від 22.02.2020 року про добровільну видачу працівникам поліції телефону «Redmi Note 4» чорного кольору та протоколом огляду предмета від 22.02.2020 року, згідно якого слідчим оглянуто зазначений телефон. В подальшому даний телефон вилучено та визнано речовим доказом.

У сукупності зазначені докази свідчать про обґрунтованість підозри, що ОСОБА_4 міг вчинити злочин, у вчиненні якого його підозрюють.

ОСОБА_4 затримано 21.02.2020 року о 23 год. 35 хв. про що 22.02.2020 року в присутності захисника ОСОБА_5 складено відповідний протокол.

ОСОБА_9 затримано 21.02.2020 року о 23 год. 35 хв. про що 22.02.2020 року в присутності захисника ОСОБА_30 складено відповідний протокол.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність існування ризиків, що підозрюваний ОСОБА_4 переховуватиметься від слідства та суду, вчинить новий злочин або буде впливати на потерпілого та свідків, суд зазначає наступне.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України», заява № 37466/04, від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Відтак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Відтак, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому в разі доведення його винуватості можна законно розглядати як таку, що може спонукати до втечі.

Крім того, згідно довідки №72-03012020/48005, ОСОБА_4 є особою, що раніше вчиняла злочини проти власності, тяжкий злочин проти безпеки руху або експлуатації транспорту передбачений ч.2 ст.289 КК України, злочин проти правосуддя, передбачений ст.395 КК України (порушення правил адміністративного нагляду), дані обставини свідчать на підтвердження ризику, що підозрюваний може вчинити інший злочин або ухилитись від слідства та суду.

Та обставина, що підозрюваний до затримання не був офіційно працевлаштований, при цьому підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів також підтверджує ризик повторного вчинення ним злочинів.

Крім того, враховуючи наведене, репутацію підозрюваного, слід погодитись з доводами слідчого, що на даному етапі, коли триває розслідування даного кримінального провадження та встановлені не всі обставини вчинення кримінального правопорушення, які можуть мати вирішальне значення для правильної правової кваліфікації дій підозрюваного, він може незаконно впливати на потерпілого та свідків.

При цьому слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (даліЄСПЛ).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе тільки у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за підозрюваного, особисте зобов`язання не забезпечить його належної процесуальної поведінки, заставу суд не визначає відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки вважає, що такий запобіжний захід за існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є недостатнім враховуючи дані про особу підозрюваного. Наявність тих обставин, що підозрюваний має певні соціальні зв`язки та постійне місце проживання хоча і має місце, однак не є безумовною підставою для відмови у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд враховує стан здоров`я підозрюваного і зазначає, що матеріали провадження не містять даних, які свідчать про неможливість його утримання в установі попереднього ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи встановлені судом ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного, вважає за необхідне клопотання задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-183, 193, 194, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Благодатне Арбузинського району Миколаївської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 23 години 35 хвилин 20 квітня 2020 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Повний текст ухвали проголошено 25.02.2020 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1