Справа № 953/1172/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000085 від 22.01.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -

встановив:

23.01.2020 прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, в якому просить накласти арешт на мобільний телефон марки «NOMI» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце зберігання арештованого майна визначити згідно з «Порядком зберігання та передачі речових доказів стороною обвинувачення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012.

На обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 22.01.2020 на території ТОВ «Шевченківська агротехніка» за адресою: Харківська область, Шевченківський район, смт. Шевченкове, вул. Шевченка, 84, під час виконання робіт по демонтажу будівлі, внаслідок обвалу стіни, загинув ОСОБА_4 , 1967 року народження.

Прокурор вказує, що під час огляду місця події 22.01.2020 у зовнішній правій кишені куртки, одягненої на ОСОБА_4 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «NOMI» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_4 та на даний час зберігається у кабінеті № 214 СУ ГУ НП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.

Як зазначає прокурор, майно вилучене під час огляду місця події 22.01.2020 може містити на собі відомості, які у подальшому будуть використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно є доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор посилаючись на вимоги ст. 98, ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, власником якого є ОСОБА_4 , що загинув внаслідок обвалу стіни.

Прокурор в судове засідання не з`явився, 23.01.2020 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, клопотання підтримав, просив про його задоволення (а.с. 8).

Слідчий суддя, дослідивши надані докази, встановив, що ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085 від 22.01.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України (а.с. 3).

22.01.2020 з 14:38 год. по 18:22 год. в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, перелік якого зазначено в протоколі огляду місця події (а.с. 4-5).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Прокурором доведено, що вищевказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучений відповідно до протоколу огляду місця події від 22.01.2020 телефон, про який зазначено в клопотанні прокурором, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000085 від 22.01.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 22.01.2020 під час огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «NOMI» в корпусі чорного кольору, - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Місцем зберігання арештованого майна визначити СУ ГУ НП в Харківській області, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14, під`їзд № 2, згідно з Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1