Провадження № 11-сс/4820/194/20
Справа № 686/6089/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі:головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю : прокурора ОСОБА_6 ,

представників третіх осіб ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077, за апеляційними скаргами представника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області та накладено арешт (із забороною відчуження, розпорядження та користування) на речові докази у кримінальному провадженні № 0000077 від 15.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами:
1. :05:005:0494,площею 0,7848га - зареєстровану у Державному земельному кадастрі за ОСОБА_13 ;
2. :05:005:0450, площею 0,1084 га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_10 ;
3. :05:005:0453, площею 0,0953 га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_14 ;
4. :05:005:1332, площею 0,08 га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_12 ;
5. :05:005:0532, площею 0,12 Га;
6. :05:005:1340, площею 0,08 га;
7. :05:005:1334, площею 0,08 га;
8. :05:005:1333, площею 0,08 га;
9. :05:005:1363, площею 0,08 га;
10. :05:005:1361, площею 0,08 га;
11. :05:005:1335, площею 0,08 га;
12. :05:005:1339, площею 0,08 га;
13. :05:005:1341, площею 0,08 га;
14. :05:005:1336, площею 0,08 га;
15. :05:005:1331, площею 0,08 га;
16. :05:005:1330, площею 0,08 га;
17. :05:005:1338, площею 0,04 га, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_11 .
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_15 , на підставі рішення ради народних депутатів Стуфчинецької сільської ради було надано в приватну власність земельну ділянку площею 4,14 Га (яка складалась з двох частин 1,38 Га та 2,76 Га), та в подальшому останньому було видано Державний акт на право приватної власності на землю. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_15 помер. Даною земельною ділянкою продовжили користуватись його дружина ОСОБА_15 . В подальшому, при оформленні спадщини, виникла необхідність в присвоєнні кадастрового номера на вказану земельну ділянку, під час чого державним кадастровим реєстратором відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області було відмовлено в присвоєні кадастрового номера на частку земельної ділянки площею 1,38 Га, яка належала ОСОБА_15 , з підстав перетину з ділянками :05:005:0185, площа складає 0,9493%; :05:005:0275, площа складає 0,8053%; :05:005:0276, площа складає 0,3246%; :05:005:0430, площа складає 72,3673%; тобто земельна ділянка площею 1,38 Га, власником якої являвся ОСОБА_15 , було надано в приватну власність іншим особам.
Право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:005:0185 площею 0,8000 га - зареєстровано у Державному земельному кадастрі 27.03.2013 року за ОСОБА_13 та 02.10.2014 року здійснено поділ вказаної земельної ділянки, в результаті чого сформувалися земельні ділянки:
- :05:005:0494, площею 0,7848 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 07.11.2014 року за заявою ОСОБА_13 та 12.11.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_13 ;
- :05:005:0495, площею 0,0152 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 07.11.2014 року за заявою ОСОБА_13 та 12.11.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_13 та в подальшому згідно договору дарування 13.02.2020 дану земельну ділянку було зареєстровано за потерпілою ОСОБА_15 .
Окрім цього, встановлено, що право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим №:05:005:0275 площею 0,1201 га, - зареєстровано у Державному земельному кадастрі 31.03.2013 року, та 09.04.2013 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_16 , а в подальшому на підставі договору купівлі-продажу, 16.12.2013 право приватної власності на дану земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , та 28.08.2014 року здійснено поділ вказаної земельної ділянки, в результаті чого сформувалися земельні ділянки:
- :05:005:0450, площею 0,1084 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 28.08.2014 року за заявою ОСОБА_10 та 29.08.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 ;
- :05:005:0451, площею 0,0071 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 28.08.2014 року за заявою ОСОБА_10 та 29.08.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , а в подальшому 07.10.2014 право власності на вказану земельну ділянку припинено в зв`язку із заявою ОСОБА_10 , від 03.10.2014 про відмову від права власності, та на даний час право власності не визначено.
- :05:005:0452, площею 0,0046 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 28.08.2014 року за заявою ОСОБА_10 та 29.08.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , а в подальшому 07.10.2014 право власності на вказану земельну ділянку припинено в зв`язку із заявою ОСОБА_10 , від 03.10.2014 про відмову від права власності, та на даний час право власності не визначено.
Також, встановлено, що право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:005:0276 площею 0,1000 га, - зареєстровано у Державному земельному кадастрі 31.03.2013 року та 09.04.2013 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_16 , а в подальшому на підставі договору купівлі продажу 25.09.2013 право приватної власності на дану земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , та 28.08.2014 року здійснено поділ вказаної земельної ділянки, в результаті чого сформувалися:
- :05:005:0453, площею 0,0953 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 29.08.2014 року за заявою ОСОБА_10 та 29.08.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , а в подальшому 14.12.2015 право власності на вказану земельну ділянку згідно договору купівлі продажу посвідчено за ОСОБА_14 ;
- :05:005:0454, площею 0,0047 га зареєстрована у Державному земельному кадастрі 28.08.2014 року за заявою ОСОБА_10 та 29.08.2014 року право на земельну ділянку посвідчено за ОСОБА_10 , а в подальшому 07.10.2014 право власності на вказану земельну ділянку припинено в зв`язку із заявою ОСОБА_10 , від 03.10.2014 про відмову від права власності, та на даний час право власності не визначено.
А також, встановлено, що право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № :05:005:0430 площею 1,0 га - зареєстровано у Державному земельному кадастрі 10.06.2014 року за ОСОБА_17 , та в подальшому змінювались власники вказаної земельної ділянки та здійснювався її поділ в результаті чого сформувалися земельні ділянки:
- :05:005:1330, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1331, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1333, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1334, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1335, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1336, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1338, площею 0,04 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1339, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1340, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1341, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1361, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1363, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 ;
- :05:005:1332, площею 0,08 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 10.12.2018 року, за ОСОБА_11 , та в подальшому згідно договору купівлі продажу 22.12.2018 зареєстрована у Державному земельному кадастрі, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_12 .
Земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0532, площею 0,12 га - зареєстрована у Державному земельному кадастрі 20.09.2016 року, за ОСОБА_18 та в подальшому 06.10.2016 року згідно договору дарування зареєстрована у Державному земельному кадастрі, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_11 .
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, земельні ділянки, на які слідчий просить накласти арешт, постановою слідчого від 13 березня 2020 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, тому, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, продажу, поділу, слід накласти арешт на вказані земельні ділянки.

В поданих апеляційних скаргах представник ОСОБА_7 просила ухвалу слідчого судді скасувати, та ухвалити нову про відмову в задоволенні клопотання слідчого в частині накладенні арешту на земельні ділянки, які належать ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Вважає ухвалу слідчого судді у вказаній частині незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 , що позбавляє можливості встановити природу правових відносин між останніми. В ході досудового розслідування підозри у вчинені злочинів ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не оголошено, підстав вважати, що вони мають відношення до обставин кримінального провадження немає. ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 набули у власність землі на підставі договорів купівлі-продажу та виконали усі його умови, тобто є добросовісними набувачами.

Вказує, що накладення арешту на земельні ділянки її довірителів позбавляє останніх вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, що суперечить нормам права власності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку слідчого, пояснення прокурора та представника потерпілої про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про накладення арешту на майно має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Суд при постановленні рішення вказаних вимог закону дотримався в повній мірі.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна (ч. 1 ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Як вбачається із матеріалів провадження, старшим слідчим слідчого відділення Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області капітаном поліції ОСОБА_20 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000077 від 15.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 не змогла успадкувати земельну ділянку площею 1,38 Га, яка належала її покійному чоловіку ОСОБА_15 , та вказана земельна ділянка частинами була надана в приватну власність іншим особам, які після набуття права власності на дані земельні ділянки, здійснюють їх продаж та поділ, окрім цього до деяких поділених частинах земельних ділянок, проводяться міські комунікації (світло, газ, вода).
17 березня 2020 року старший слідчий слідчого відділення Хмельницького районного відділення поліції Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_20 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме на речові докази у кримінальному провадженні № 0000077 від 15.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:005:0494, площею 0,7848га - зареєстровану у Державному земельному кадастрі за ОСОБА_21 ; :05:005:0450, площею 0,1084га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_10 ; :05:005:0453, площею 0,0953га - зареєстровану в Державному земельномукадастрі за ОСОБА_14 ; :05:005:1332, площею 0,08га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_12 ,; :05:005:0532, площею 0,12Га; :05:005:1340, площею 0,08 га; :05:005:1334, площею 0,08га; :05:005:1333, площею 0,08га; :05:005:1363, площею 0,08га; :05:005:1361, площею 0,08 га; :05:005:1335, площею 0,08га; :05:005:1339, площею 0,08га; :05:005:1341, площею 0,08 га; :05:005:1336, площею 0,08 га; :05:005:1331, площею 0,08 га; :05:005:1330, площею 0,08 га; :05:005:1338, площею 0,04 га, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_11 .
Подане до суду першої інстанції клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що вказані земельні ділянки постановою слідчого від 13.03.2020 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000077 від 15.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. Виникає необхідність в накладенні арешту на зазначені речові докази земельні ділянки, оскільки такі є доказом вчиненого злочину, та існує сукупність підстав вважати, що вони можуть підлягати спеціальній конфіскації, у зв`язку з чим може виникнути необхідність у забезпеченні можливості подання цивільного позову, а також з метою припинення їх подальшого продажу, поділу та користування на період досудового розслідування, в ході якого виникає необхідність встановлення факту належності земельної ділянки, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 03.04.2002 року належала ОСОБА_15 . З метою збереження вищезазначених речових доказів існує необхідність в накладенні арешту на майно.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів, запобігання можливості їх пошкодження, продажу і поділу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку задовольнивши клопотання слідчого.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутні докази про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_15 , що позбавляє можливості встановити природу правових відносин між останніми, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, зокрема із відповіді приватного нотаріуса Хмельницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_22 , після смерті ОСОБА_15 заведена спадкова справа № 629-2006. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Копистинська сільська рада, немає можливості видати у зв`язку з тим, що Державного акта на право приватної власності на землю, серії Р1 № 761703 від 03 квітня 2002 року, виданого Стуфчинецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області, відсутній витяг з Державного земельного кадастру.

Отже, ОСОБА_15 , яка є дружиною померлого ОСОБА_15 , після смерті чоловіка, фактично прийнявши спадщину, звернулась до нотаріуса для її оформлення. Однак із незалежних від неї причин, зокрема, відсутності витягу з Державного земельного кадастру, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.

Твердження апеляційної скарги про те, що підозра у вчиненні злочинів ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не оголошена, останні набули у власність землі на підставі договорів купівлі-продажу та є добросовісними набувачами не спростовує того факту, що вказані особи за версією органу досудового розслідування, користуються земельними ділянками, які успадкувала ОСОБА_15 .

Посилання апелянта на те, що накладення арешту на земельні ділянки її довірителів позбавляє останніх вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, яке належить їм на праві власності, апеляційний суд не враховує, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається із матеріалів провадження, заборона користування, розпорядження та відчуження даними земельними ділянками є виправданою, оскільки вказані правомочності можуть призвести до продажу, обміну, дарування земельних ділянок або укладення інших цивільно правових договорів з їх відчуження, яке призведе до переходу прав на земельні ділянки до іншого власника, або ж до такого користування земельними ділянками, що унеможливить їх приведення до попереднього стану (проведення комунікацій, тощо).

Заборона розпорядження, користування та відчуження вказаними земельними ділянками забезпечить збереження речових доказів та не призведе до зміни їх стану, продажу і поділу.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2020 року в частині накладення арешту на земельні ділянки: - :05:005:0450, площею 0,1084 га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_10 ; :05:005:1332, площею 0,08 га - зареєстровану в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_12 . :05:005:0532, площею 0,12 Га; :05:005:1340, площею 0,08 га; :05:005:1334, площею 0,08 га; :05:005:1333, площею 0,08 га; :05:005:1363, площею 0,08 га; :05:005:1361, площею 0,08 га; :05:005:1335, площею 0,08 га; :05:005:1339, площею 0,08 га; :05:005:1341, площею 0,08 га; :05:005:1336, площею 0,08 га; :05:005:1331, площею 0,08 га; :05:005:1330, площею 0,08 га; :05:005:1338, площею 0,04 га, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі за ОСОБА_11 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4