ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6064/19 Номер провадження 11-кп/814/348/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
судді Полтавського апеляційного
суду ОСОБА_3
11 лютого 2020 року м. Полтава
в провадженні №11-кп/814/348/20 за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 05 листопада 2019 року.
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» про конфіскацію в дохід держави предметів, заборонених для користування та зберігання в слідчих ізоляторах.
Як вбачається з матеріалів провадження, начальник ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» звернувся до слідчого судді з клопотанням про конфіскацію вилученого предмета у підозрюваного, який перебуває в установі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування кримінального провадження.
Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання, зазначив, що положеннями ст.ст. 59, 102 КВК України передбачено підстави конфіскації предметів, заборонених для зберігання засудженими, тобто особами, які відбувають призначене вироком суду покарання в установі виконання покарань. Оскільки ОСОБА_4 на даний час є підозрюваним і утримується в СІЗО як особа, щодо якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відсутні законні підстави для вирішення слідчим суддею питання про конфіскацію вилученого у підозрюваного предмета.
З таким рішенням не погодився прокурор, який просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою подання начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» задовольнити та конфіскувати вилучений під час обшуку в камері №141 мобільний телефон у дохід держави.
11 лютого 2020 року колегією суддів Полтавського апеляційного суду в складі головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 постановлено ухвалу, якою рішення слідчого судді скасовано в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначено новий розгляд подання в суді першої інстанції.
Істотними порушеннями визнано те, що слідчим суддею розглянуто подання начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» без повідомлення ініціатора подання, прокурора та підозрюваного, а також у матеріалах справи відсутній журнал судового засідання.
З рішенням колегії апеляційного суду не погоджуюсь з таких підстав.
У матеріалах провадження містяться повідомлення начальнику ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та прокурору Полтавської місцевої прокуратури про те, що розгляд подання призначено на 05.11.2019, та запропоновано взяти участь у справі. Листи мають відповідні номери реєстрації вихідної кореспонденції суду.
При цьому, відповідно до інформації, наданої заступником керівника Полтавської місцевої прокуратури, таке повідомлення суду надійшло до прокуратури 01.11.2019.
Питання щодо отримання повідомлення суду установою виконання покарань апеляційним судом не перевірялось.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечує належність йому вилученого мобільного телефону.
Ніхто із заінтересованих осіб не заявляв про порушення їх права на участь у судовому розгляді та про неповідомлення їх про час і місце судового засідання. Апеляційні скарги з цього приводу не подавались.
Таким чином, немає підстав вважати, що місцевим судом допущено порушення кримінального процесуального закону в зв`язку з неповідомленням заінтересованих осіб про час і місце розгляду справи.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_4 не є засудженим, вважаю, що, приймаючи рішення про скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд помилково застосував положення ст.539 КПК України, якою регламентовано порядок вирішення питань, що виникають під час виконання покарань.
Більше того, копія ухвали про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора та копія апеляційної скарги апеляційним судом не направлялась ОСОБА_4 , і судове засідання у суді апеляційної інстанції 11.02.2020 проведено без його участі.
Начальник ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» про дату і місце апеляційного розгляду, призначеного на 11.02.2020, апеляційним судом взагалі не повідомлявся.
Висновки апеляційного суду про відсутність журналу судового засідання місцевого суду з огляду лише на те, що на наявному в матеріалах провадження журналі зазначена дата 04.11.2019, а фактично судовий розгляд відбувся 05.11.2019, на мою думку є помилковими.
У матеріалах провадження на а.с.9 міститься журнал судового засідання. Відповідно до цього журналу слідчий суддя розглянув подання начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та постановив ухвалу за наслідком його розгляду.
При цьому в повідомленнях суду про час і місце розгляду подання вказана дата 05.11.2019, саме цього дня постановлена ухвала. У інші дні справа до розгляду не призначалась і інші процесуальні рішення слідчим суддею не ухвалювались. Отже, зазначення дати в журналі судового засідання 04.11.2019 є вочевидь опискою, яка не тягне за собою таких істотних порушень кримінального процесуального закону, що перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Отже, на мою думку, істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнули б за собою скасування судового рішення, слідчим суддею допущено не було.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Враховуючи відсутність чіткого законодавчого визначення процедури розгляду питань про конфіскацію заборонених предметів у осіб, які перебувають в установі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування чи судового розгляду та не є засудженими, на мою думку, апеляційний суд, ухвалюючи рішення про новий судовий розгляд, мав би висловити свою думку щодо процедури розгляду такого подання у місцевому суді.

Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_3