Справа № 317/3773/19
Провадження № 1-в/317/338/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

представника адміністрації ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, уродженця с. Смирнове, Куйбишевського району, Запорізької області, громадянина України, не одружений, освіта неповна середня, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.. 89 раніше не судимого,
засудженого: 17.12.2013 року Пологівський районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч. 2, ст. 194, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 14.04.2010 року по 30.07.2014 року (включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, суд

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений, відповідно до матеріалів особової справи не довів своє виправлення.

Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначив, що засуджений на шлях виправлення не став.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений 17.12.2013 року Пологівський районним судом Запорізької області за ч. 4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, ч. 2, ст. 194, 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 14.04.2010 року по 30.07.2014 року (включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

З наданої адміністрацією виправної колонії характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.04.2010 року.
Під час тримання в Вільнянському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 15.05.2010 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 15.08.2010 року тримався в Вільнянському слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, допустив сім порушень вимог режиму тримання які виразилися у зберіганні заборонених предметів та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІ. Стягнення накладені до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 05.11.2012 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, допустив три порушення вимог режиму тримання які виразилися у зберіганні заборонених предметів та у нетактовній поведінці, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІ. Стягнення накладені до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 08.10.2013 року тримався в Вільнянському слідчому ізоляторі, за час тримання характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання яке виразилося у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІ. Стягнення накладене до набуття вироком чинності, заохочень не мав. З 17.08.2014 року відбував покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризувався посередньо, допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання яке виразилися у порушенні розпорядку дня, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має чотири заохочення правами начальника установи та начальника відділення СПС. З 26.09.2016 року проходив лікування в міжобласній спеціалізованій психіатричній лікарні при державній установі «Вільнянська виправна колонія (№ 20)».
З 25.10.2016 року відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№ 99)», характеризується наступним чином, порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання поставлених завдань на промисловій зоні установи та за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки має п`ять заохочень правами начальника установи та начальника відділення СПС.
На виробництві установи працевлаштований різноробочим, до праці ставиться посередньо, потребує постійного спонукання. У відношенні до персоналу установи намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, але під контролем. Не завжди має охайний зовнішній вигляд, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку. Виконує роботи із самообслуговування під наглядом, має посередній рівень необхідних навичок. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться не завжди сумлінно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться без ініціативи. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Розглянувши заяву засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вислухавши думку засудженого та його захисника, прокурора та представника адміністрації установи, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів особової справи встановлено, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2016 року ОСОБА_4 зараховано строк тримання під вартою з 14.04.2010 року по 30.07.2014 року (включно) на підставі ст.72 ч.5 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто більше половини строку покарання призначеного Пологівським районним судом Запорізької області ОСОБА_4 перебував не в установі відбування покарання, а у слідчих ізоляторах, отже суд вважає можливим, розглядати матеріали особової справи відносно ОСОБА_4 та оцінювати поведінку засудженого в цілому під час його знаходження як в установі виконання покарання, так і в слідчих ізоляторах.

ОСОБА_4 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин, за вироком суду має цивільний позов на суму 14698,00, який не відшкодовано.

Згідно матеріалів наданих ДУ «Біленьківська виправна колонія №99» ОСОБА_4 характеризувався посередньо на протязі всього часу знаходження в слідчих ізоляторах та в установі відбуття покарання, до роботи ставився посередньо, з вересня 2018 року по листопад 2019 року працював лише три місяці, потребуючи постійного спонукання до праці, у скоєному злочині провину визнає,за весь час знаходження під вартою та в установі відбування покарання має 12 порушень установленого порядку відбування покарання та 9 заохоченнь.

Отже, відповідно до матеріалів особової справи відносно ОСОБА_4 , враховуючи думку учасників процесу, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 не довів, що він став на шлях виправлення і до нього не можливо застосувати пільгу у вигляді заміни невідбутого строку покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі.

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 369-372, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення, а для засудженого, який тримається під вартою, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1