Справа № 344/2378/20
Провадження № 1-кс/344/1059/20
У Х В А Л А
14 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді застави, в частині покладених обов`язків, в рамках кримінального провадження № 0000927 від 30.12.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що у листопаді 2018 року ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа отримали доручення від невстановленої особи на здійснення умисного вбивства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після отримання замовлення на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи спільно з невстановленою особою, здійснили підготовку до вчинення кримінального правопорушення. З цією метою вони в грудні 2018 року за невстановлених обставин придбали та почали зберігати 7,65-мм пістолет-кулемет Зразок 61 «Скорпіон» № НОМЕР_1 , під 7,65-мм пістолетний патрон Браунінг, а також патрони до нього. Готуючись до скоєння умисного вбивства ОСОБА_6 , ОСОБА_4 із невстановленою слідством особою, придбали також автомобіль «Renault Laguna» на іноземній реєстрації з номерними знаками НОМЕР_2 , використовуючи який, з 19/12/2018 почали приховано стежити за ОСОБА_6 , вивчаючи розпорядок його дня та маршрути руху. Провівши підготовку до скоєння кримінального правопорушення, придбавши знаряддя та засоби, вивчивши спосіб життя ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа вранці 30/12/2018 на автомобілі «Renault Laguna» на іноземній реєстрації, з номерними знаками НОМЕР_2 , який замаскували під автомобіль таксі, прибули у двір будинку АДРЕСА_1 , де проживав потерпілий, в очікуванні нагоди для приведення в дію умислу направленого на умисне протиправне заподіяння смерті особі ОСОБА_6 . Так, 30/12/2018 близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , діючи на замовлення, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за попередньою змовою з невстановленою особою, з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , поряд із житловим будинком № 12 по вул. Хотинська в м. Івано-Франківську, перебуваючи у денний час доби в громадському місці, де могли перебувати сторонні особи, здійснив із 7,65-мм пістолету-кулемету Зразок 61 «Скорпіон» № НОМЕР_1 способом, небезпечним для життя багатьох осіб, серію пострілів у ОСОБА_6 , спричинивши йому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 532 від 04/04/2019 тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних поранень: грудної клітки, попереку, шиї, обох верхніх кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів та органів заочеревиного простору печінки, правої нирки, кишечника, шлунка, лівої легені, серця, які супроводжувались масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею та ускладнились тяжким травматичним шоком, від яких потерпілий помер на місці. Переконавшись, у доведенні до кінця свого умислу спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_6 , ОСОБА_4 із невстановленою особою залишили місце події на автомобілі «Renault Laguna» на іноземній реєстрації з номерними знаками НОМЕР_2 , який з метою уникнення від кримінальної відповідальності та укриття слідів злочину, підпалили та залишили по вул. Джерельній у м. Івано-Франківську, а самі приховуючи обличчя та маскуючи запахові сліди газовим балончиком, направились у невідомому напрямку.

В судовому засіданні прокурор надав перед судом пояснення про те, що строк досудового розслідування до 01/03/2020, а обов`язки до 20/02/2020, після того як підозрюваний подасть інформацію про роботу, тоді і буде сформована думка щодо цього.

В судовому засіданні адвокат заперечив клопотання в частині обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з тих підстав, що підозрюваного приймають на роботу в м. Тисмениця, для цього йому потрібно виїжджати з м. Івано-Франківськ; також адвокат надав пояснення про те, що з підозрюваним не здійснювались і не здійснюються слідчі дії, тому обмеження вільного пересування в межах території країни є обмеженням конституційних прав підозрюваного; крім цього адвокат просив суд не продовжувати обов`язок не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої, з огляду на те, що це позбавляє підозрюваного можливості харчуватись в закладах громадського харчування.

В судовому засіданні підозрюваний надав перед судом пояснення про те, що він не вживає алкогольні напої, його запросили на роботу в м. Тисмениця, робота пов`язана з автомобілями, заклади громадського харчування потрібно відвідувати для харчування, що йому на даний час заборонено, дача його баби, якій він допомагає в господарських роботах, знаходиться за межами міста.

01/11/2019 підозрюваному повідомлено про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 5, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

01/11/2019 підозрюваному Івано-Франківським міським судом обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

12/11/2019 Івано-Франківським апеляційним судом ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 01/11/2019 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту скасовано та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23/12/2019 Івано-Франківським міським судом строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 01 березня 2020 року.

20/01/2020 ухвалою апеляційного суду продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного на строк до 20/02/2020 із правом внесення застави на строк до 20/02/2020 та покладенням на нього обов`язків у разі внесення застави: прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

28/12/2019 підозрюваний звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

В ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, виконання яких може бути покладено на підозрюваного, та які згідно з ч. 6 цієї статті можуть бути покладені на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

Підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Івано-Франківськ, зареєстрований у АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, неодружений, не працює, раніше не судимий підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів передбачених п. п. 5, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі.

Повідомлення про підозру обґрунтовується протоколами огляду місця події, показаннями свідків, висновками судових експертиз, протоколами проведення НСРД.

Обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного обумовлювалось наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваному встановлено обов`язки: прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Обов`язок прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю є абстрактним, оскільки підозрюваному не встановлено періодичність прибуття до службової особи. Також в ухвалі не вказано суб`єкта до якого підозрюваному належить прибувати. Так в ухвалі вказано слідчого суддю, але не зазначено суд, в якому працює слідчий суддя, не зазначено безпосередньо слідчого суддю, до якого необхідно прибувати у відповідному суді. Обов`язки встановлено в порядку апеляційного перегляду скарг на ухвали слідчих суддів, а не слідчим суддею відповідного суду в порядку здійснення судового контролю, що належить до компетенції слідчого судді. В ухвалі не зазначено безпосереднього слідчого та прокурора, до яких підозрюваному необхідно прибувати.

У свою чергу в ст. 124 Конституції України обов`язковість судового рішення визначена в якості загальної засади правосуддя.

Тому абстрактний обов`язок продовженим бути не може як і не може бути виконаним.

Також підозрюваному встановлено обов`язок не відвідувати бари, кафе, ресторани та інші місця, в яких продаються спиртні напої.

В судовому засіданні підозрюваний надав перед судом пояснення про те, що він не вживає алкогольні напої. Суб`єктом звернення до суду перед судом не доведено яким чином досудове розслідування або попередня поведінка підозрюваного пов`язані із можливість підозрюваного відвідати заклад торгівлі чи громадського харчування, в яких продаються спиртні напої; з якою легітимною метою підозрюваному належить заборонити відвідувати заклади громадського харчування та торгові заклади.

Алкогольні напої продаються в значній кількості торгових підприємств, в яких продаються продукти харчування, крім цього їх продають і в аптеках.

Заборона відвідувати торгові підприємства, які продають алкогольні напої також поширюється і на можливість працевлаштуватись у відповідних підприємствах.

Крім цього в клопотанні не враховано, що обмеження пересування територією певного населеного пункту та зобов`язання здати паспорт для виїзду за кордон засновані на абсолютно різних правових підставах.

Так, вилучення паспортного документу для виїзду за кордон здійснюється з метою не допущення уникнення особою юридичної відповідальності.

У свою чергу обмеження права на пересування особи в межах населеного пункту має на меті забезпечення проведення поточних слідчих дій з такою особою.

При цьому необхідно також враховувати право підозрюваного за ст. ст. 42, 95 КПК України надавати показання, брати участь у проведенні процесуальних дій, а не його відповідний обов`язок.

Разом з цим в судовому засіданні адвокат надав перед судом пояснення про те, що з підозрюваним не здійснювались і не здійснюються слідчі дії. Отже з цих підстав відсутня будь-яка легітимна мета продовжувати підозрюваному обов`язок перебувати у відповідному населеному пункті для проведення обов`язкових слідчих дій, які з ним не проводяться.

Тому при обмеженні права на пересування особи врахуванню підлягають дії органу досудового розслідування щодо проведення слідчих дій із відповідною особою, для забезпечення проведення яких тимчасово і обмежується право особи на вільне пересування, що гарантовано положенням Конституції України.

Тимчасове обмеження права на пересування в межах країни, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» є втручанням в особисте, сімейне та професійну діяльність особи. Відповідно до змісту зазначеного рішення таке втручання повинно бути пропорційним та безпосередньо забезпечувати легітимну мету. Обов`язок доведення перед судом наявності правових підстав для здійснення відповідних дій процесуальним законом покладено безпосередньо на суб`єкта звернення до суду.

В судовому засіданні підозрюваний та його адвокат надали перед судом пояснення про те, що право на пересування підозрюваного в межах країни вже було обмежено протягом відповідного періоду часу, однак можливість підозрюваного працевлаштуватись на роботу в м. Тисмениця, про яку він отримав пропозицію, обмежена встановленою для нього забороною, без будь-якого її легітимного обґрунтування.

Протягом тривалого періоду з підозрюваним не проводяться слідчі дії, а тому відсутні правові підстави для перешкоджання йому займатись професійною діяльністю.

В п. 62 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» від 05 березня 2015 року вказано, що Україна погодилась з твердженням про те, що вилучення паспортного документу для виїзду за кордон порушило право на сімейне життя заявника. Отже для вилучення паспортного документу для виїзду за кордон та обмеження права на вільне пересування в межах країни потрібні самостійні обґрунтування їх застосування.

В п. 67 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що для того, щоб національне законодавство відповідало вимогам Конвенції, воно має гарантувати засіб правового захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно законодавство має достатньо чітко визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам влади, та порядок її реалізації (див. рішення у справі «Гіллан та Квінтон проти Сполученого Королівства» (Gillan and Quinton v. the United Kingdom), заява № 4158/05, п. 77, ECHR 2010.

Однак клопотання в частині продовження заборони підозрюваному виїжджати за межі населеного пункту, в якому він проживає не обґрунтовано будь-якими правовими підставами. Також в клопотанні не обґрунтовано необхідності застосування відповідного заходу на протязі тривалого періоду часу.

При цьому в п. 68 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що зазначені питання мають вирішуватись в межах змагального процесу перед незалежним органом, що може своєчасно розглянути підстави для прийняття рішення та відповідні докази. Тому доведення правових підстав клопотання покладено також у залежність від доказів суб`єкта звернення із клопотанням, яких щодо зазначеного питання суду не надано.

Крім цього в п. 70 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що, якщо національне законодавство не забезпечило при застосуванні вищезазначених заходів достатніх гарантій від свавілля, тому воно не відповідає вимогам щодо якості законодавства у розумінні Конвенції. За цих обставин не можна стверджувати, що зазначене втручання здійснювалося «згідно із законом», як цього вимагає пункт 2 статті 8 Конвенції.

Отже перед судом не доведено використання визначених законом критеріїв втручання в права підозрюваного щодо одночасної заборони йому пересуватись в межах країни та за межами країни.

Крім цього необхідно особливо відзначити, що щодо підозрюваного визначено запобіжний захід у виді застави, а не у виді домашнього арешту, правовим режимом якого забезпечується перебування підозрюваного у певному місці цілодобово чи у певний час доби.

Також за обставин не проведення з підозрюваним будь-яких слідчих дій протягом тривалого періоду перед судом не доведено наявність правових підстав для його зобов?язання перебувати у певному населеному пункті протягом кількох місяців взагалі, а тим більше задля неможливості працевлаштуватись і працювати.

При цьому в п. 72 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що саме застава забезпечує належну поведінку підозрюваного і усуває негативні наслідки непропорційності втручання в професійну діяльність, сімейне та особисте життя особи, усуває негативні наслідки неналежної якості закону щодо відсутності механізмів розмежування зазначених видів обмеження права на пересування, необґрунтованості клопотань в частині дискретних повноважень.

В п. 73 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що при вирішенні вказаних питань врахуванню підлягає факт звернення підозрюваного з клопотаннями про забезпечення можливості реалізувати професійні, сімейні, особисті права.

Так в судовому засіданні адвокат неодноразово звертався до суду із клопотанням забезпечити підозрюваному можливість працювати та здійснювати права у сімейних відносинах.

В п. 74 рішення Європейського суду з прав людини «Котій проти України» вказано, що при вирішенні вказаних питань врахуванню підлягає також і тривалість обмеження прав підозрюваного на пересування та обставина обмеження його відповідного права задля участі в слідчих діях.

Отже врахуванню підлягає строк і мета обмеження для його продовження.

В ч. 5 ст. 194 КПК України вказано, що, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Отже суду належить компетенція на визначення форми, змісту і тривалості обов`язку на основі зазначення сторонами їх обґрунтування, з урахуванням зміни обставин.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
клопотання задовольнити частково;

продовжити строк дії обов`язків покладених на підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на строк до 60 діб, до 01/03/2020 включно, в межах строку досудового розслідування:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду за їх вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утриматись від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Письмово під розпис підозрюваному повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали доручити старшому слідчому слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1