Справа №463/9293/19
Провадження №1-кп/463/225/20
УХВАЛА

03 січня 2020 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

у м. Львові
у відкритому судовому засіданні,
розглянувши кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001861 від 8 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України, суд

в с т а н о в и в :

01.11.2019 року до Личаківського районного суду м. Львова поступив обвинувальний акт у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001861 від 8 серпня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними доказами, які доводять зв`язок обвинуваченого із вчиненням інкримінованого діяння. Обвинувачений не працює, постійного місця проживання немає, як і міцних соціальних зв`язків. А тому перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливлює запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечили.

Захисник вважає за можливе застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки останній сам з`явився в поліцію, наміру скриватись від суду не має. Просить врахувати, що тяжкість обвинувачення не може бути визначальним для застосування тримання під вартою обвинуваченого. Домашній арешт може бути призначений за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою слідчого судді від 9 серпня 2019 року щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном шістдесят діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою від 5 листопада 2019 року строк дії запобіжного заходу продовжено до 6 січня 2020 року.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішення питання продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховується, що відповідно до обвинувального акта у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001861 від 8 серпня 2019 року, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 постійного місця проживання у м. Львові немає, офіційно не працює, постійного заробітку не має, що не заперечив в засіданні. На час інкримінованих дій він проживав із потерпілою у її квартирі, по місцю реєстрації за адресою. АДРЕСА_1 не проживав, кому цей будинок належить і чи є згода на проживання у ньому обвинуваченого суду доказів не надано.

А тому враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, судовий розгляд кримінального провадження на даний час не розпочато, є обґрунтовані ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, які не допитані судом, може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Такі ризики не зменшились та не відпали.

При цьому суд враховує, що у п.79 Рішення по справі "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) від 10 лютого 2011 року ЄСПЛ зазначив: суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

В даному випадку публічний інтерес до розкриття вбивства потерпілої, встановлення винних у цьому осіб і їх покарання переважають правило поваги до особистої свободи, оскільки правосуддя має відбутися.

Також суд вважає, що з врахуванням того, що існують обґрунтовані ризики того, що обвинувачений не буде виконувати процесуальні обов`язки визначені ст.177 КПК України, оскільки він не має сталих соціальних зв`язків і його репутація є істотно підірваною, інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що клопотання прокурора є підставним та підлягає до задоволення. З аналогічних підстав суд вважає безпідставними доводи захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
А тому, суд вважає доцільним та обґрунтованим застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.01.2020 року по 06.03.2020 року включно без визначення розміру застави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати Львівській установі виконання покарань (№19) Управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області для відома.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3