У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2020 р. м. Жмеринка

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 27.02.2020 року за невстановлених слідством обставин, приблизно о 10 год. 30 хв. прибув у м. Жмеринка, Вінницької області, з метою участі у грубому порушені громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникам влади, вчинене із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень.
Відомості за даним фактом, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 27.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В ході проведення досудового розслідування 27.02.2020 в період часу з 11.55 год. по 14 год. 05 хв., під час складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України при особистому огляді у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено ніж в пластиковому чохлі зеленого кольору із надписом на ножові та чохлі «MORAKNIL», який поміщено до пакету Національна поліція України Головне слідче Управління INZ 2041773.
Слідчий на підставі статей 131-132, 170-171 КПК України, звернувся до суду з цим клопотання, в якому просив накласти арешт на вказане вище тимчасово вилучене майно.
Власник майна в судове засідання не з`явився.
Слідчий, яка входить до групи слідчих по розслідуванню даного кримінального провадження ОСОБА_5 в судове засідання для розгляду клопотання не з`явилась, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Вказала, що власник майна був належним чином повідомлений про слухання клопотання.
Мотиви суду.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно із пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно із частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).
Згідно із пунктами 1 і 2 частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
В судовому засіданні встановлено, що СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000132 від 27.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні з досліджених матеріалів клопотання вбачається, що на тимчасово вилучене майно, а саме: на ніж в пластиковому чохлі зеленого кольору із надписом на ножові та чохлі «MORAKNIL», який було вилучено у ОСОБА_4 , щодо якого існує сукупність підстав вважати, що він є, у розумінні статті 98 КПК України, речовим доказом у справі - слід накласти арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст. 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на ніж в пластиковому чохлі зеленого кольору із надписом на ножові та чохлі «MORAKNIL», який було вилучено у ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права на розпорядження та користування вказаним майном, окрім потреб досудового розслідування та судового провадження, до прийняття законного рішення у даному кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1