ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/9299/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/415/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Басова, Золочівського району, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який не працює, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнано винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислено з 08.11.2018 року.
Згідно вироку, 31.10.2018 р. близько 18 години ОСОБА_7 , знаходячись в квартирі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_9 , діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень останньому, з мотивом особистої неприязні, з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, маючи в руках предмет з колото-ріжучими властивостями, наніс ОСОБА_9 один удар вказаним предметом в область живота справа, спричинивши тим самим останньому згідно висновку експерта колото-різане поранення передньої черевної стінки, яке проникає до черевної порожнини з ушкодженням серпуватої зв`язки печінки. Після отримання вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 доставлений до ХМКЛШМНД ім. проф. Мєщанінова, де ІНФОРМАЦІЯ_2 о 14 годині 30 хвилин помер від отриманих тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_9 виявилось проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням серпуватої зв`язки печінки та його ускладнення - поліорганна недостатність.
В апеляційних скаргах прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі.
Зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано обставину, що обтяжує покарання, а саме - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що ОСОБА_7 жодних вибачень родичам потерпілого не приніс, свою вину не визнав, не розкаявся та намагався уникнути кримінальної відповідальності шляхом надання суду неправдивих показань.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтований, оскільки відсутні докази, які підтверджують його винуватість у вчиненні злочину, за який його засуджено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого та задовольнити апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вимог щодо повторного дослідження доказів апеляційна скарга сторони захисту не містить.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення в якому він себе винним не визнав, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Під час апеляційного розгляду захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , в підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого зауважено, що жодна особа, покази якої наведені у вироку не була очевидцем подій злочину, а відтак визнавати їх покази такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів не може погодитись із таким твердженням, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний зокрема врахувати можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Як вбачається з матеріалів провадження потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 померли, відтак їх допит неможливий з об`єктивних причин.

В той же час судом допитано свідків:

ОСОБА_11 , який показав, що, будучи фельдшером, в жовтні 2018 р. в темний час доби, приблизно біля 18 годин, в районі аеропорту, по АДРЕСА_2 , надавав медичну допомогу чоловіку на вигляд 35-40 років, який мав ушкодження з правої частини живота в районі пупка.

Чоловік пояснив, що він вживав алкогольні напої зі своїми знайомими, після чого приліг спати, але прокинувся від ударів,

ОСОБА_12 , який показав, що, будучи лікарем бригади швидкої допомоги, восени 2018 р. приблизно в 17 годині надійшов виклик про ножове поранення за адресою, яку на теперішній час у зв`язку зі спливом тривалого часу не пам`ятає.

Прибувши за адресою виклику, до карети швидкої допомоги самостійно підійшов чоловік, будучи в стані алкогольного сп`яніння, зі скаргами на тілесне ушкодження в живіт в районі пупка, казав, що ушкодження спричинив його знайомий. Кровотечі при огляді у потерпілого не виявлено.

Покази наведених свідків відповідають вимогам ст. 97 КПК України щодо критеріїв можливості прийняття судом показів з чужих слів та їх зміст в апеляційній скарзі не оспорюється.

Наведені дані узгоджуються із висновком експерта № 12-17/396-А/18 від 02.11.2018 р., згідно якого ОСОБА_9 нанесено один удар та причиною смерті якого стало проникаюче колото-різане поранення животу з ушкодженням серпуватої зв`язки печінки та його ускладнення - поліорганна недостатність.

Згідно цього ж висновку після отримання тілесного ушкодження ОСОБА_9 міг здійснювати самостійні дії нетривалий час.

В свою чергу наведений висновок узгоджується із наведеними вище показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно яких до карети швидкої допомоги самостійно підійшов чоловік ( ОСОБА_9 ), будучи в стані алкогольного сп`яніння, зі скаргами на тілесне ушкодження в живіт.

Судом також досліджено карту виїзду швидкої медичної допомоги № 5415 від 31.10.2018 р., згідно якої ОСОБА_9 скаржився на біль у животі, загальну слабкість, при огляді останнього встановлено різану рану.

Зі слів ОСОБА_9 йому нанесено удар в живіт гострим предметом від знайомого ОСОБА_13 .

Ці ж дані суд першої інстанції співставив із фактичними даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 31.10.2018 р. з якої вбачається, що ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_14 завдав йому один удар ножом в область живота.

Таким чином проведений судом першої інстанції аналіз безпосередньо досліджених доказів, допустимість яких не оспорювалась ані під час досудового розслідування так і розгляду даного провадження судами першої та апеляційної інстанції свідчать про те, що показання наведених свідків та матеріали кримінального провадження повністю відображають всі обставини подій встановлених судом, є послідовними, узгодженими між собою та в комплексі свідчать про те, що саме ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження від якого останній помер.

Наведене на думку колегії суддів спростовує твердження обвинуваченого та його захисника щодо недоведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то на думку колегії суддів воно відповідає вимогам ст. 65 КК України, виходячи з наступного.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії тяжкого, особу винного який ОСОБА_7 не одружений, не працює, судимості не має.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнав скоєння злочину вперше.

До обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд визнав скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього судом враховано думку потерпілого ОСОБА_15 , який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання на розсуд суду.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України в межах санкції статті сприятиме виправленню перевихованню і попередження скоєнню ним нових злочинів, а відтак є адекватним скоєному.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі прокурора як на підставу призначення більш суворого покарання невизнання обвинуваченим своєї провини, оскільки можливість без будь-яких наслідків не визнавати свою провину є одним з фундаментальних прав підозрюваного(обвинуваченого).

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого слід визнати необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінально - процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, а відтак вирок суду є законним та обґрунтованим.

Керуючись статей 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий -

Судді -