Справа № 749/2/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/274/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено у підготовчому судовому засіданні Городнянського районного суду Чернігівської області, обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжено до 29 березня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики, переховування від суду, незаконного впливу на свідків, з якими обвинувачений добре знайомий, незаконного впливу на потерпілого та ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшились і продовжують існувати. З урахуванням висунутого обвинувачення, даних про особу та наявності ризиків, суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати чи змінити йому запобіжний захід на більш м`який. Також просить викликати та розглянути показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. В обґрунтування заявлених вимог, викладених в апеляційній скарзі, вказує на тяжкість свого захворювання та необхідності лікування. Вказує на необґрунтованості ухвали суду та упередженості суду.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, обвинуваченого, який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 392 КПК України не передбачає оскарження та апеляційного перегляду судових рішень, не передбачених цим КПК, в тому числі рішення суду про продовження обвинуваченому строку тримання його під вартою під час судового розгляду справи. Проте, враховуючи Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року, яким визнано неконституційним закріплене статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, дана апеляційна скарга була прийнята і допущена до судового розгляду. Розглянувши дану скаргу по суті, колегія суддів не знайшла підстав для її задоволення. Таке рішення ґрунтується наступним.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому Главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 04.12.2019 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якої закінчується 01 лютого 2020 року.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати, а саме наявність підстав вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від суду, незаконно впливати на основних свідків та потерпілого, перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, суд врахував категорію інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме, його вік та стан здоров`я, на даний час не працює, відсутність стійких соціальних зв`язків, негативну характеристику за місцем проживання, те, що він раніше неодноразово (8 разів) судимий та звільнився з місць позбавлення волі лише 29.09.2019 року і знову обвинувачується у вчиненні нового тяжкого повторного злочину, а тому, з метою запобігти спробам переховуватися від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом дискреційними повноваженнями, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в межах наданих йому дискреційних повноважень прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо встановленого діагнозу та тяжкості захворювання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі дані не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин, адже при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду не наведено.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 на більш м`який.

Колегія суддів наголошує, що стороною захисту на підтримку апеляційної скарги не було надано апеляційному суду ніяких доказів того, чи може ОСОБА_8 перебувати під домашнім арештом, а саме: наявності житла, в якому він може проживати.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судового рішення, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2020 року, якою було продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4