04.04.2020 Справа №607/5801/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2020 року

Справа № 607/5801/20
Провадження № 1кс/607/2653/2020
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бедриківці, Заліщицького району, Тернопільської області, громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, проживаючого та зареєстровано по АДРЕСА_1 , працюючого на посаді сільського голови Бедриківської сільської ради, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді, в рамках кримінального провадження № 0000120 від 16.03.2020 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в СУ ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000120 від 16.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що сільський голова Бедриківської сільської ради Заліщицького району ОСОБА_6 , вимагав та 03.04.2020 отримав неправомірну вигоду в сумі 500 доларів США від ОСОБА_8 за прийняття позитивного рішення виконавчим комітетом Бедриківської сільської ради про надання дозволу на розміщення 5 об`єктів зовнішньої реклами (білбордів) на території Бедриківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Бедриківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області від 17 листопада 2015 року за № 1 «Про результати голосування та підсумки виборів Бедриківського сільського голови та депутатів сільської ради» визнано повноваження Бедриківського сільського голови ОСОБА_6 , обраного на виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року.

ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище та є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно з п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», діючи умисно з метою власного збагачення, використовуючи надану йому владу усупереч інтересам служби, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України .

Зокрема, на початку березня 2020 року ОСОБА_8 в ході розмови із своїм знайомим ОСОБА_9 , який є фізичною особою - підприємцем, стало відомо, що останній має на меті займатись пошуком місця для розміщення об`єктів зовнішньої реклами - білбордів на території Тернопільської області.

Тоді ж, ОСОБА_8 , маючи на меті працевлаштуватися та отримувати дохід у вигляді заробітної плати, домовився з ОСОБА_9 щодо допомоги у пошуку земельних ділянок для розміщення об`єктів зовнішньої реклами - білбордів на території Тернопільської області, для чого отримав довіреність терміном на 1 рік на представництво інтересів ФОП ОСОБА_9 , видану 10.03.2020.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи на підставі довіреності від 10.03.2020 в інтересах ФОП ОСОБА_10 , з метою одержання земельної ділянки для розміщення, об`єктів зовнішньої реклами - біл-бордів на території Тернопільської області, 11.03.2020 звернувся до Бедриківського сільського голови ОСОБА_6 щодо наявності на території сільської земельних ділянок для розміщення 5 рекламних щитів .

Цього ж дня, ОСОБА_8 під час розмови з Бедриківським сільським головою ОСОБА_6 подав заяву до виконавчого комітету сільської ради про надання згоди на встановлення рекламних щитів на території, що підпадає під юрисдикцію Бедриківської сільської ради, а саме вздовж траси «Дзвиняч Борщів».

Після цього, у ОСОБА_6 , якому як Бедриківському сільському голові стало відомо про намір ОСОБА_8 одержати в інтересах ФОП ОСОБА_9 згоди на встановлення рекламних щитів на території, що підпадає під юрисдикцію Бедриківської сільської ради, виник злочинний умисел, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 за сприяння в позитивному розгляді його заяви виконавчим комітетом Бедриківської сільської ради.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_8 , який діяв в інтересах ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_6 11.03.2020 повідомив ОСОБА_8 , що він як голова сільської ради уповноважений скликати виконавчий комітет сільської ради, головувати на його засіданнях та як головуючий посприяє у позитивному розгляді виконавчим комітетом його заяви щодо надання згоди на розміщення рекламних щитів у разі передачі йому неправомірної вигоди у виді грошових коштів в сумі 500 доларів США. Водночас, у разі ж відмови в наданні йому вказаної суми неправомірної вигоди заява ОСОБА_8 буде розглянута негативно.

ОСОБА_8 , розцінюючи такі дії ОСОБА_6 , як вимагання неправомірної вигоди і вважаючи, що невиконання його злочинних вимог може призвести до настання шкідливих наслідків для законних інтересів ФОП ОСОБА_9 , а саме у відмові в наданні згоди на встановлення рекламних щитів на території Бедриківської сільської ради, вимушений був погодитися на злочинні вимоги ОСОБА_6 щодо дачі йому неправомірної вигоди в сумі 500 доларів США.

03.04.2020 близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_6 , продовжуючи здійснювати дії, спрямовані на вимагання та одержання неправомірної вигоди, перебуваючи біля автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі автодороги М19 в адміністративних межах с. Свидова Чортківського району Тернопільської області, одержав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду, яку вимагав, в сумі 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 03.04.2020 становить 13798,1 гривень, за видачу рішення виконавчого комітету про згоду на встановлення рекламних щитів на території Бедриківської сільської ради.

03 квітня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

03 квітня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане із вимаганням.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявністю зазначених ризиків.

З врахуванням наведеного, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, кваліфікацію злочину, які у сукупності вказують на неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, у разі визначення судом розміру застави просив покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає;

- без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, насамперед ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також членами виконавчого комітету Бедриківської сільської ради ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , секретарем Бедриківської сільської ради ОСОБА_16 ;

- здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, належним чином обґрунтована, встановлено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому з врахуванням зазначених ризиків, лише винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Захисники-адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечилт з приводу клопотання слідчого. Вважають, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Зазначили, що у даному випадку достатньо буде застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника та просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Нормами ч.1 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоровя підозрюваного; міцність соціальних звязків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, яке є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 від 16.03.2020 року про факт вимагання у нього ОСОБА_6 неправомірної вигоди;

- протоколами допиту ОСОБА_8 від 01 та 03 квітня 2020 року про обставини вимагання ОСОБА_6 неправомірної вигоди;

- протокол обшуку автомобіля «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_1 від 03 квітня 2020 року;

- іншими матеріали кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграф 1 (с) Конвенції, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Існування «обґрунтованої підозри» розглядається як необхідна, а при первісному обранні навіть іноді неодмінна і достатня підстава для арешту.

Згідно усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Таким чином, під достатніми доказами відносно акту повідомлення особи про підозру слід розуміти достовірні відомості, зібрані, перевірені і оцінені слідчим, прокурором у встановленому законом порядку, які в своїй сукупності приводять до єдиного висновку на даний момент розслідування про те, що конкретна особа вчинила кримінальне правопорушення, яке передбачене КК України, і не підлягає звільненню від відповідальності за нього. При цьому, повідомлення особи про підозру, повинно базуватися не на простій сукупності доказів, а на їх системі. Якщо немає системи доказів, а є лише окремі докази винуватості, що не узгоджуються з іншими, значить не можна приймати рішення про повідомлення особи про підозру.

Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та надане суду повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3ст. 368 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

При цьому необхідно відзначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов"язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилались слідчий, прокурор у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Ризиком того, що ОСОБА_6 може впливати на свідків у даному провадженні є те, що останньому відомі контактні дані заявника (свідка) у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 , показання яких мають суттєве значення у розслідувані кримінального провадження, та він може незаконно впливати на них з метою дачі ним неправдивих показів.

Також ОСОБА_6 перебуває на посаді сільського голови Бедриківської сільської ради Заліщицького району та може впливати на працівників Бедриківської сільської ради з метою дачі ними неправдивих показань з приводу прийняття рішення виконавчим комітетом Бедриківської сільської ради про надання дозволу на розміщення об`єктів зовнішньої реклами на території Бедриківської сільської ради, які на даний час у кримінальному провадження ще не допитані, а також знищити, сховати чи спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він є особою пенсійного віку, раніше не судимий, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, працює на посаді сільського голови Бедриківської сільської ради Заліщицького району.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено та необґрунтовано доводи щодо недостатності застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, що доведені у судовому засіданні, під час розгляду клопотання.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 199 КПК цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 злочину, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. З врахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло цілодобово.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи до уваги обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_6 домашнього арешту у нічний час, про яке просить сторона захисту, не зможе попередити ризики, встановлені ст. 177 КПК України.

Відтак, у задоволенні клопотання захисників та підозрюваного ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.29 Конституції України, ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 198, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
У клопотанні захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час відмовити.

У клопотанні слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло по місцю реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також членами виконавчого комітету Бедриківської сільської ради ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , секретарем Бедриківської сільської ради ОСОБА_16 ;

- здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 31 травня 2020 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_6 негайно доставляється до місця свого проживання та звільняється з-під варти.

Копію ухвали вручити ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1