Справа №505/1519/20
Провадження №1-кп/505/335/2020
24.06.2020 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фрорешть Сорокського повіту, Республіка Молдова, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним ОСОБА_6 06 травня 2020 року, близько 13 години 30 годин, перебуваючи біля території домоволодіння, у якому фактично проживає ОСОБА_5 , та розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, виниклої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 в той же день та час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи біля території домоволодіння, розташованої за вище вказаною адресою, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 два удари перочинним ножем в передню та задню стегнову частину лівої ноги.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото - різаних пошкоджень задньої та зовнішньої поверхні лівого стегна, які згідно п. 2.3.3. та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 05.06.2020 року, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 згідно з умовами якої:
- підозрюваний ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнавав свою вину у зазначеному діянні і до моменту оголошення про підозру сприяв розслідуванню кримінального провадження;
- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави..
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надав суду матеріали кримінального провадження, що мають значення для кримінального провадження.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Котовському міськрайсуду, Одеської області.
Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду в закритому судовому засіданні, судом колегіально або судом присяжних.
Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 просив затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди про примирення, просив вказану угоду із потерпілою затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Захисник ОСОБА_4 також просив затвердити вищевказану угоду.
Потерпілий ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_6 і розуміє наслідки укладення, затвердження та невиконання зазначеної угоди.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнав себе винним, згідно із вимогами ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений та потерпілий розуміють положення ст.ст. 473, 474, 476 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід в ході досудового розслідування ОСОБА_6 не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471. 473, 474, 475, 476 КПК України, суд -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
На підставі угоди про примирення призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; укладення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7