Справа № 307/3315/16-к
Провадження № 1-кп/307/94/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю: прокурорів ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, в режимі відеоконференції з УВП № 9, кримінальне провадження № 0001445 про обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше судимого вироком Рахівського районного суду від 04.10.2012 р. за ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на три роки і три місяці позбавлення волі, обох у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
28.09.2016 р., близько 05-ї год., ОСОБА_8 йдучи по вул. Леніна у с. Нижня Апша, перестрибнувши через паркан проник на територію дворогосподарства 26, яке належить ОСОБА_9 , де через незачинені двері увійшов у середину підсобного приміщення, звідки умисно, таємно, з метою заволодіння чужим майном викрав спортивну сумку фірми «Adidas», вартістю 74.5 грв., в якій були бутси для гри у футбол фірми «Nike», вартістю 553 грв., футболка з написом «Demix», вартістю 34.65 грв., гетри, вартістю 60 грв., шорти, вартістю 44.55 грв., та кросівки, вартістю 408 грв., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1174.7 грв.
Своїми діями обвинуваченого ОСОБА_10 вчинив злочин передбачений ст. 185 ч. 3 КК України по кваліфікуючій ознаці таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що у вересні 2016 року, між третьою та п`ятою годинами, він разом із ОСОБА_11 на автомобілі «Опель» проїжджали через с. Н. Апша і автомашина заглухла. Вони вирішили пошукати бензин і зайшли на подвір`я якогось будинку. Потім він сказав ОСОБА_12 щоб почекав його на вулиці, а сам зайшов у приміщення літньої кухні, двері якої не були зачинені на замок. У середині побачив спортивну сумку, яку взяв і вийшов на подвір`я. Коли виходив на вулицю під`їхали дві автомашини з яких вискочили незнайомі люди та почали бігти в його бік. Злякавшись почав тікати. По дорозі викинув сумку, але через деякий час його та Варцабу зловили.
Обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнав. Пояснив, що у вересні 2016 року вони з ОСОБА_14 каталися на автомобілі. У с. Н. Апша машина зупинилася і вони пішли шукати бензин. Зайшли в якийсь двір, а потім ОСОБА_14 сказав щоб він чекав його на вулиці. Він пішов на вулицю і через деякий час побачив що до подвір`я під`їхали дві автомашини з яких вискочили якісь люди і почали бігти в його бік. Злякавшись почав тікати, але його наздогнали. ОСОБА_14 також наздогнали. Домовленості на викрадення з подвір`я якогось майна у них з ОСОБА_14 не було. Визнає свою вину у тому, що без дозволу власника проник на подвір`я. Просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
Крім його особистого визнання це стверджується наступними доказами.
Свідок ОСОБА_15 показав, що у вересні 2016 року він знаходився у М.М. Філіпа. Десь після 3-ї години йому зателефонувала дружина і сказала, що їй телефонувала сусідка ОСОБА_16 і сказала, що біля її будинку ходять якісь люди. Він з ОСОБА_17 відразу під`їхали до будинку потерпілої і побачили, що з подвір`я втікають дві особи. Вони та інші люди, які вже підійшли наздогнали їх і затримали. Потім хтось знайшов спортивну сумку. Варцаба та ОСОБА_14 пояснювали, що у них закінчився бензин. Їхній автомобіль стояв приблизно за 100 метрів від будинку ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_18 дав аналогічні показання.
Висновком експерта № 11/637 від 17.11.2016 р. стверджено що вартість спортивної сумки фірми «Adidas» становить 74.5 грв., бутсів для гри у футбол фірми «Nike» - 553 грв., футболки з написом «Demix» - 34.65 грв., гетрів - 60 грв., шортів - 44.55 грв., кросівок - 408 гривень.
Протоколом огляду місця події від 28.09.2016 р. стверджено, що напроти воріт дворогосподарства № 20 по вул. Леніна в с. Н. Апша виявлено сумку «Adidas», бутси з написом «Nike», футболку з написом «Demix», гетри жовтого кольору, шорти синього кольору, лівий кросівок.
Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 дійсно вчинив крадіжку майна яке належало потерпілій ОСОБА_16 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України по кваліфікуючій ознаці таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, так як він має непогашені судимості за вчинення злочинів передбачених ст. 185 КК України.
Разом з тим суд вважає, що дії обвинуваченого помилково кваліфіковані по кваліфікуючій ознаці вчинення злочину групою осіб, так як сторона обвинувачення змінила кваліфікацію дій ОСОБА_12 із ст. 185 КК України на ст. 162 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_14 суд враховує обставини, які його пом`якшують: вину визнав, сприяв у розкриттю злочину; а також обставину, яка обтяжує покарання допустив рецидив злочинів.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини за наявності рецидиву
злочину.
Враховуючи, що ОСОБА_14 має кілька непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а міру покарання йому слід призначити шляхом складання покарань за раніше вчинені злочини.
Вироком Рахівського суду від 23.01.2019 р. стверджено, що ОСОБА_8 був засуджений за злочини вчинені у серпні 2017 року передбачені ст. 185 ч.ч. 2, 3 КК України до позбавлення волі на 4 роки. До цього покарання частково приєднано покарання призначене йому вироком Рахівського районного суду від 23.11.2018 року і остаточно до відбуття призначено 4 роки і 6 місяців позбавлення волі.
Вироком Надвірнянського районного суду від 03.12.2019 року ОСОБА_14 засуджено за злочини передбачені ст. 185 ч. 3 КК України вчинені 20 вересня 2016 року на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення покарання менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Рахівського районного суду від 23.01.2019 р. остаточно до відбуття ОСОБА_14 призначено 4 роки і 6 місяців позбавлення волі.
В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи під час досудового розслідування, загальна вартість якої складає 879.6 грв.
Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинувачених на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення ОСОБА_8 витрат за проведення зазначеної експертизи в дохід держави в сумі 879.6 гривень.
Матеріалами справи стверджено, що із 28.09.2016 р. по 12.06.2017 р. ОСОБА_8 утримувався під вартою.
Суд вважає що цей строк слід зарахувати обвинуваченому у відбуту частину покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У подальшому, на підставі ухвали Рахівського районного суду він був взятий під варту, де знаходиться по даний час згідно вище вказаних вироків. Враховуючи, що обвинувачений знаходиться під вартою не по цьому кримінальному провадженню цей строк йому слід за рахувати у відбуту частину покарання за правилами діючої редакції ст. 72 ч. 5 КК України, тобто день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Підстав для звернення застави в дохід держави не встановлено тому її слід повернути заставодавцю.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки і 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2019 року у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі з покаранням призначеним цим вироком, остаточно до відбуття призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати із 06.03.2018 року.
Речові докази: сумку фірми «Adidas», бутси «Nike», футболку «Demix», гетри, шорти та кросівки повернути ОСОБА_9 ; металевий балончик з написом «Терен -4», чохол для керма автомобіля, фрагмент волосяного покрову, курточку синього кольору, матерчату рукавицю, пачку з під сигарет «Прилуки», картонну коробку, пляшку з написом «Шаянська» - знищити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у сумі вісімсот сімдесят дев`ять гривень 60 коп. за проведення експертизи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишити попередній - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.
Заставу в сумі 36250 (тридцять шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень, сплачену по квитанції № ПН648461 від 12.06.2017 року ОСОБА_19 повернути заставодавцю.
Зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення із 28.09.2016 р. по 12.06.2017 р. у відбуту частину покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1