ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/35/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
власника майна - ОСОБА_6
представника власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0002673, внесеного до ЄРДР 10.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, -
встановила:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002673 від 10.07.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, задоволено.
Накладено арешт на тимчасово вилучене майно а саме: мобільний телефон IPHONE XS MAX з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 , який було вилучено в ході проведення ОМП від 28.10.2019 за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна 103 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, а тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон IPHONE XS MAX з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім картою мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 , який було вилучено в ході проведення огляду місця події 28.10.2019 за адресою: м. Харків, вул.. Толбухіна, 103, повернути ОСОБА_6 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що з врахуванням приписів пункту 3 частини 1 статті 169 та частини 6 статті 173 КПК України арешт майна мав бути накладений в строк не пізніше 17:05 год. 02.11.2019.
При цьому, матеріали справи містять довідки про перебування слідчого судді в нарадчій кімнаті по іншим справам, але ці обставини не зупиняють та не продовжують строк, протягом якого може бути накладений арешт на тимчасово вилучене майно.
Матеріали справи не містять відомостей про те, коли було призначене перше судове засідання щодо розгляду вищевказаного клопотання, а також не містить відомостей про виклик учасників справи.
При допиті ОСОБА_6 в якості свідка не забезпечено присутності адвоката, що свідчить про суттєве порушення кримінально-процесуальне законодавство.
Протокол огляду місця події, під час якого у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон, підтверджує виключно факт виїмки мобільного телефону. При цьому, виїмку телефону слідчим здійснено без ухвали слідчого судді.
Матеріали справи містять заяву ОСОБА_6 про добровільну видачу мобільного телефону, яка написана ОСОБА_6 на прохання слідчого, останній розраховував, що після огляду мобільний телефон буде одразу повернутий у його володіння та не буде вилучений та долучений до матеріалів кримінального провадження в якості доказу.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя, враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, дійшов висновку щодо його обґрунтованості.
З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.
Як вбачається з наданих суду матеріалів у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002673 від 10.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України.

28.10.2019 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Толбухіна, 103, за власноруч написаною заявою ОСОБА_6 було вилучено його мобільний телефон IPHONE XS MAX з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 .
З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вказаний мобільний телефон він використовував у своїй злочинній діяльності, пов`язаній з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме здійснював за допомого месенджеру «Телеграмм» листування з нарко-магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на який працював закладчиком, окрім того, робив фотознімки місць схову закладок для подальшої їх пересилки магазину.
Таким чином, під час проведення вищевказаних слідчих дій було виявлено та вилучено мобільний телефон, який може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчим суддею дотримано вимоги статей 170-173 КПК України, зокрема з`ясовано усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, які передбачені статтею 167 КПК України, або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вилученого у ОСОБА_6 майна, в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.
Колегія суддів вважає, що на виконання вимог частини 1 статті 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.
Отже, доводи, на які посилається адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, висновків слідчого судді щодо доцільності накладення арешту на вилучений 28.10.2019 мобільний телефон IPHONE XS MAX з номером ІМЕІ НОМЕР_1 , в якому знаходиться сім карта мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_2 , не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.11.2019 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -
Судді: