Справа № 467/574/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування ОСОБА_5

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінального провадження № 00000090, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ :
На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, що підтверджується його особистою розпискою, наявною у матеріалах справи, причин свого не прибуття не вказав, будь яких заяв чи то клопотань до суду не направляв.

Прокурор в судовому засіданні повідомив, що він шляхом здійснення телефонного дзвінка обвинуваченому нагадував останньому про необхідність явки в судове засідання, одна, обвинувачений повідомив, що він забув про нього.

Через таке прокурор заявив клопотання про здійснення примусового приводу обвинуваченого.

Законний представник обвинуваченого до суду також не прибула, причин своєї неявки не вказала, відомостей про місце перебування обвинуваченого суду не повідомила.

Присутні в судовому засіданні учасники справи не заперечували про застосування відносно обвинуваченого такого заходу забезпечення кримінального провадження, як примусовий привід.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце був повідомлений належно причин свого неприбуття не вказав.

Тож, вирішуючи порушене прокурором питання, суд виходив із такого.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовіезасідання не з`являвся, хоча про його дату, час і місце був повідомлений належно, що підтверджується його особистою розпискою.

При цьому, причин свого неприбуття жодного разу не вказав, будь - яких заяв чи то клопотань до суду не направляв.

Також в судове засідання не з`явилась і законний представник, причин неприбуття обвинуваченого суду не повідомила.

У свою чергу, норма п.1 ч.7 ст. 42 КПК України зобов`язує обвинуваченого прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Зазначені прокурором причини неявки обвинуваченого свідчать про відсутність у нього поважних причин неприбуття в судове засідання і вказують на ухилення від явки в суд.

При цьому, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що запобіжний захід обвинуваченому не обирався, але за імперативною нормою ч.2 ст. 314 КПК України його участь у кримінальному провадженні є обов`язковою.

Системний аналіз положень Глави 11 КПК України «Виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід» та Глави 27 КПК України «Підготовче провадження», з урахуванням положень ст.ст. 139, 323 КПК України, свідчить, що якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

Крім того, суд у цій ситуації зважає й на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на його рішення у справах «Цихановський проти України» від 06.09.2007 року та «Коновалов проти України» від 18.10.2007 року, в яких наголошується, що на національні суди покладено обов`язок створення умов для того, щоб провадження було швидким та ефективним. Наприклад, суд має вирішувати, чи відкладати засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якихось заходів щодо сторін, чия поведінка спричиняє невиправдані затримки з розглядом справи.

Виходячи з вищезазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд приходить до висновку, що неодноразова неявка обвинуваченого в судове засідання та за умови відсутності у розпорядженні суду жодного обґрунтування такої процесуальної поведінки, свідчить про його умисне ухилення від явки в суд, і як наслідок дає підстави для застосування до нього такого роду заходу забезпечення кримінального провадження, як привід.

Водночас, на підставі ч. 3 ст. 140 КПК України привід може бути застосований до обвинуваченого і полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час ( ч.1 ст. 140 КПК України).

Таким чином, суд установив, що наявні усі передумови, регламентовані ч.3 ст. 142 КПК України, для постановлення ухвали про здійснення приводу у цьому випадку, як то, обвинувачений належно повідомлений про дату, час і і місце судового засідання, втім, про причини свого неприбуття не повідомив, у той час, як з`ясовані судом причини його неявки є неповажними.

Дійсності обставин, визначених ч.3 ст. 140 КПК України, які б унеможливили застосування до обвинуваченого такого роду запобіжного заходу, суд не виявив.

В свою чергу, ч. 4 ст. 535 КПК України передбачено, що органи, що виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання, однак, у разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує відповідну ухвалу, повертає її до суду з письмовими поясненнями причин невиконання (ч. 4 ст. 143 КПК України).

Окрім того, беручи до уваги той факт, що відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції, зокрема, нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, суд вважає за необхідне покласти на прокурора обов`язок забезпечити контроль за виконанням цієї ухвали.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 1-29, 139, 140, 143, 314, 315, 323, 369-372, 535 КПК України, ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», суд,-

УХВАЛИВ :

Здійснити примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно даних обвинувального акта зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до Арбузинського районного суду Миколаївської області на 11 год. 20 хв. 30 січня 2020 року, у зв`язку з чим відкласти судове засідання до вказаного часу і дати.

Виконання ухвали доручити Арбузинському ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області із дотриманням вимог ст. 143 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 .

Копію ухвали, завірену печаткою суду, негайно надіслати до Братського ВП ГУНП в Миколаївській області для виконання та прокурору для здійснення контролю за виконанням цієї ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що на підставі ч.3 ст. 143 КПК України він зобов`язаний прибути до Арбузинського районного суду Миколаївської області на 11 год. 20 хв. 30 січня 2020 року у супроводі особи, яка виконує дану ухвалу.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її постановлення і є обов`язковою до виконання на всій території України.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1