ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1064/20 Справа № 197/89/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Широківський виправний центр №75 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, погодженого з головою спостережної комісії Гречаноподівської сільської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,
За участю сторін:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Широківський виправний центр №75 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, погодженого з головою спостережної комісії Гречаноподівської сільської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину, праці, додержання ним вимог режиму, про його особу, за весь період перебування в установі відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, та строку реального відбуття призначеного покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбуття покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений вказує, що йому було відмовлено через те, що в матеріалах справи відсутні відомості про сплату зазначених у вироку судових витрат, проте його родичі все сплатили. Також судом вказано, що за весь час відбування покарання він не допомагав потерпілій, але засуджений вказує, що він по сьогоднішній день перебуває в Державній установі Широківський виправний центр №75 і не може їй допомагати. Його родичі з 2012 по 2014 роки приїздили в с. Ордо-Василівку Софіївського району Дніпропетровської області, але місцеві жителі з погрозами виганяли їх з села. Мати та сестри засудженого ОСОБА_6 могли допомогти потерпілій, але вони бояться туди приїздити.
Крім того засуджений зазначає, що у нього хвора матір 1945 року народження, яка в 2018 році впала в колодязь вниз головою і втратила око та по сьогоднішній день тяжко пересувається з милицями. Матері засудженого ОСОБА_6 потрібна його моральна, фізична та матеріальна підтримка.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка просила апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання та стан здоров`я засудженого, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2012 року, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі (а.с.7-9). Кінцем строку відбування покарання є 30 травня 2021 року та станом на момент надходження подання до суду першої інстанції засуджений відбув більше 3/4 строку покарання.
Згідно характеристики, наявної в матеріалах провадження, ОСОБА_6 з 07.03.2012 року утримувався в Державній установі Криворізька установа виконання покарань (№3), де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 14.12.2012 року відбував покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія (№26), де характеризувався позитивно, мав п`ять заохочень, стягнень не мав. З 07.05.2018 року відбуває покарання в Державній установі Широківський виправний центр (№75), де характеризується позитивно, має одне заохочення, стягнень не має. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Був працевлаштований на виробництві установи на об`єкті МТФ різно-робочим. Роботу виконував сумлінно, за що мав заохочення. На даний час не працевлаштований у зв`язку з відсутністю вакантних посад. Виконує роботи з благоустрою установи, до виконання таких робіт ставиться з розумною ініціативою. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Приймає участь у школі підготовки до звільнення, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а саме реалізації програм диференційованого виховного впливу Правова освіта (а.с. 3).
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_6 убачається, що за весь період відбування покарання ОСОБА_6 має шість заохочень у вигляді подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має (а.с.4).
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 прагне до виправлення своєї поведінки, на теперішній час не працевлаштований на виробництві установи у зв`язку з відсутністю вакантних посад, залучається до робіт з благоустрою установи та до обов`язків ставився з розумною ініціативою, тому, на переконання колегії суддів, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання.
Не може колегія суддів погодитись і з посиланням суду першої інстанції як на підставу для відмови у задоволенні подання на те, що засуджений не відшкодував шкоду потерпілій, оскільки як вбачається з матеріалів справи, будь-яких виконавчих листів до установи не надходило.
Колегія суддів вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 довів своє виправлення поведінкою та зразковим ставленням до праці, при цьому також враховує й те, що засуджений вчинив злочин вперше та раніше не судимий.
В контексті вимог ст. 6 КВК України, сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. Також, враховуючи строк покарання, який вже останній відбув, колегія суддів вважає, що досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_6 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи Широківський виправний центр №75 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, погодженого з головою спостережної комісії Гречаноподівської сільської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи Широківський виправний центр №75 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, погодженого з головою спостережної комісії Гречаноподівської сільської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці і 26 днів обмеження волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: