25.05.2020 Справа № 490/1685/20
н/п 1-кп/490/470/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року місто Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000881, відомості про яке внесено 02.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Миколаєва, Миколаївської області, з середньою освітою, офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого :

-15.01.2020 Центральним районним судом міста Миколаєва за ст. 185 ч.1 КК України до 100 годин загальних робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
01.03.2020 біля 16.00 год., ОСОБА_4 перебував біля магазину «Бахус» по вул. Одеське шосе, 86 в м. Миколаєві, де зустрів потерпілого ОСОБА_5 , який запросив його до вищевказаного магазину, з метою пригостити спиртними напоями.

Приблизно о 17 год. 00 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не виявилось можливим) ОСОБА_4 разом із потерпілим ОСОБА_5 вийшли з приміщення магазину «Бахус» на вулицю та зайшли за зворотну сторону магазину. Під час паління цигарок, у ОСОБА_4 , який достовірно знаючи про наявність грошових коштів у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , розуміючи неможливість достатнього фізичного опору з боку потерпілого ОСОБА_5 внаслідок знаходження у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, завдав один удар потерпілому ОСОБА_5 в область верхньої частини спини, від чого останній впав на землю та впустив з рук мобільний телефон марки «SIGMA» mobil Comfort 50 senol S/N: НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю 700 грн. з карткою зв`язку оператора «Водафон» № НОМЕР_4 , яка матеріальної цінності не представляє та блокнот, який не має матеріальної цінності, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 3500 грн. (купюрами по 500,200,100,50). Продовжуючи свій злочиний умисел, ОСОБА_4 , підняв з землі вказаний мобільний телефон та блокнот з грошовими коштами і з місця події з викраденим зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та пояснив, що повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, оскільки він дійсно після вживання алкогольних напоїв 01.03.2020 року біля магазину "Бахус" у м. Миколаєві, наніс потерпілому ОСОБА_5 удар по тулубу, з метою заволодіння його майном у вигляді грошових коштів та мобільного телефону. У вчиненому ОСОБА_4 щиро покаявся, просив суд суворо його не карати, оскільки зробив для себе належні висновки.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор та потерпілий не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_5 , згідно якої останній просив розглядати кримінальне провадження без його участі, у зв`язку із відсутністю моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який згідно вимоги УІО ГУНП в Миколаївській області від 03.03.2020 року вих. №3248/50/8-2020 раніше судимий, неодружений, має постійне місце мешкання, згідно відповіді в.о. директора КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» ОСОБА_6 від 10.03.2020 року №978 та згідно довідки в.о. директора КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» ОСОБА_6 10.03.2020 року №876 на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.
Згідно досудової доповіді, складеної старшим інспектором Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_7 , з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, а також, те що обвинувачений вже має випробувальний строк, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, хоча і не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
За такого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, покарання за нижньою межою передбаченої санкції у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Крім цього, оскільки зазначений вище злочин вчинений ОСОБА_4 після постановлення вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.01.2020 р. за злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, за який останньому призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт, який відповідно до довідки начальника Заводського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_8 обвинуваченим відбутий частково, а саме 20(двадцять) годин громадських робіт, тому на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд вважає за необхідне, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, враховуючи положення п. г ч. 1 ст. 72 КК України, яка передбачає, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, за такого, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент 12.05.2020 року не відбув 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, що відповідає 10 дням позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення вол строком на 4 (чотири) роки 10 (десять) днів, однак беручи до уваги висновок органу пробації, щире каяття обивнуваченгого та відсутніть у потерпілого моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_4 , звільнити йоговід реального його відбуття на підставі вимог ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого іспитового строку 2 (два) роки він не вчинить іншого кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили слід наступним чином вирішити долю речових доказів, а саме: мобільний телефон «SIGMA» mobil, який згідно постанови старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 03.03.2020 року визнано речовим доказом та, відповідно до зберігальної розписки потерпілого ОСОБА_5 перебуває на відповідальному зберіганні останнього, - залишити потерпілому ОСОБА_5 як належному власнику.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 100, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєвавід 15.01.2020 року, до покарання, призначеного за новим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 10 (десять )днів.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.
Речовий доказ: мобільний телефон «SIGMA» mobil, вважати повернутим належному власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1