Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

24 грудня 2019 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі засідань Рівненського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2019 року, -

встановила:

Цією ухвалою Здолбунівським районним судом Рівненської області задоволено клопотання прокурора і продовжено в тому числі обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 год. 00 хв. 11 січня 2020 року. Відмовлено обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
Як зазначено в клопотанні прокурора, ОСОБА_6 обвинувачується за ч.3 ст.187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення.
Зокрема як зазначено прокурором ОСОБА_5 у клопотанні, ОСОБА_6 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спланували та здійснили розбійний напад на АЗС № 6 ТОВ «Укр-Петроль», що за адресою с.Панталія, вул.17 Вересня, 39, Дубенського району Рівненської області. У ході нападу групою осіб, з метою подолання опору операторів АЗС ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (щодо яких обвинувачені застосували фізичне насильство), - ОСОБА_6 направив у їх бік самозарядний пістолет «ПМ-Т», споряджений патронами із снарядами «несмертельної дії» та висловив погрозу його застосувати у разі неприпинення ними опору. Усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , підкоряючись вимозі, припинили опір та лягли на підлогу. Подолавши опір операторів АЗС, ОСОБА_6 , разом з іншими обвинуваченими, заволодів грошовими коштами які знаходились в касі АЗС, мобільним телефоном належним даному товариству, а також належною оператору АЗС - ОСОБА_11 барсеткою, із вмістом грошових коштів та матеріальних цінностей.
На думку прокурора, ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілих чи свідків, інших обвинувачених не зменшилися й продовжують існувати, а тому є усі передбачені законом підстави для продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (без визначення розміру застави, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства).
Задовольняючи клопотання прокурора, а також відмовляючи у клопотанні захисника та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, головуюча суддя та судді місцевого суду зазначили, що прокурором належним чином обґрунтовано існування обставин, які стали підставою для тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а також, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.
Не погодившись з судовим рішенням, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого вважає судове рішення необґрунтованим та таким, що порушує норми чинного законодавства України. Просить скасувати ухвалу колегії суддів місцевого суду в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу і постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 год. до 06 год.

Зазначає, що проголошена колегією суддів 14.11.2019 року місцевого суду, після виходу з нарадчої кімнати, резолютивна частина ухвали, всупереч положенням ч.2 ст.376 КПК України, не містить вказівки щодо проголошення її повного тексту.

Також зазначає, що всупереч вимогам ст.184 КПК України, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вручені прокурором обвинуваченому 13.11.2019 року о 20 год. 00 хв., а захиснику безпосередньо перед судовим засіданням, а не у передбачений вказаною нормою закону строк «не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання».

Крім того вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» не мав змоги зв`язатися із захисником, внаслідок чого було порушено право обвинуваченого на захист гарантоване Конституцією України, в частині узгодження правової позиції із захисником та підготовки до судового засідання.

Водночас, на думку захисника, колегія суддів суду першої інстанції, при винесенні ухвали не навела достатніх аргументів та обставин, які підтверджували б необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Доводи прокурора вважає необґрунтованими. Просить колегію суддів апеляційного суду зважити на щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, повне визнання ним своєї вини, а також здійснення ним повної компенсації завданих потерпілим матеріальних й моральних збитків, позицію таких у судовому засіданні місцевого суду щодо заперечення клопотання прокурора стосовно ОСОБА_6 та підтримання ними позиції захисту про необхідність зміни запобіжного заходу, що свідчить про цілковиту відсутність у обвинуваченого наміру переховуватися від суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційної скарги, заперечення прокурора ОСОБА_5 про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно клопотання прокурора, за наведених ним обставин, ОСОБА_6 обвинувачується за ч.3 ст.187 КК України.

Обгрунтованість висунутого обвинувачення сторонами не заперечується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати і визначені у п.п.1-11 ч.1 цієї статті обставини у їх сукупності.

Розглядаючи дане клопотання прокурора, місцевий суд не навів достатніх аргументів та обставин, які б підтверджували необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання його під вартою та відсутності обставини про можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.

Як вбачається з обвинувального акту, орган досудового розслідування встановив, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, та своїми діями сприяв у розкритті злочину.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що під час досудового слідства та провадження справи в суді ОСОБА_6 здійснював будь-який тиск на потерпілих чи свідків. Навпаки, потерпілі у суді першої інстанції просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він їм відшкодував заподіяні збитки і вони не мають до нього жодних претензій.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільності обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Відтак, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника до задоволення частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2019 року в частині задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 змінити.
Обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло за місцем його проживання що за адресою АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

-не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

-заборонити спілкуватися з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками;

-з`являтися за викликами суду;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали та термін дії визначених обов`язків встановити до 11 січня 2020 року.

Звільнити ОСОБА_6 з- під варти в залі суду негайно.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3