ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/629/20 Справа № 192/379/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області про арешт майна, -
встановила:
Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області майора поліції, погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 у кримінальному провадженні №0000129 від 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна.
Рішення слідчого судді обґрунтовано наступним.
07 березня 2020 року до ЄРДР за №0000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено факт підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
06 березня 2020 року в ході огляду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , марки «TOYOTA» моделі «CELICA», його було вилучено до Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
07 березня 2020 року постановою слідчого зазначене свідоцтво було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
11 березня 2020 року ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків, зокрема з тих підстав, що не був допитаний водій, який керував транспортним засобом, а також у клопотанні не вірно було зазначено його прізвище та по батькові як « ОСОБА_6 », в той час як згідно доданої до клопотання копії посвідчення водія (а.с.8) володільцем майна є « ОСОБА_7 ».
16 березня 2020 року заступник начальника СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області майор поліції звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , марки TOYOTA моделі CELICA реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Власником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , а законним користувачем ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_2 .
Враховуючи, що слідчий та прокурор не усунули недоліки у клопотанні про арешт майна у встановлений термін в 72 години з часу оголошення ухвали слідчого судді про повернення клопотання для усунення недоліків від 11 березня 2020 року, оскільки в клопотанні від 16 березня 2020 року прізвище, ім`я, по батькові володільця майна зазначено невірно, а також відсутні відомості про допит водія, який керував транспортним засобом, а, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, підстави, для задоволення клопотання відсутні, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області про арешт майна та вирішити питання про повернення вилученого майна.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального закону та постановити нову, якою клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області про накладення арешту задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки TOYOTA моделі CELICA, реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 марки ТОУОТА моделі СЕІЛСА, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником яких є ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , а законним користувачем - ОСОБА_7 , який мешкає по АДРЕСА_3 .
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що вилучене в ході огляду майно є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні і має значення для досудового розслідування й судового розгляду в частині доведення обставин котрі підлягають доказуванню, оскільки вони були використані та пристосовані, як засіб для вчинення злочину, а тому незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати або знищення вказаного речового доказу.
Крім того прокурор зазначає, що клопотання про арешт майна подано у кримінальному провадженні №0000132 від 07.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, однак слідчий суддя в резолютивній частині ухвали зазначив: відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Солонянського відділу Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000129 від 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна.
Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дані про поважність неявки до суду не надходило. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2020 року року за № 0000132, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, за фактом підроблення іншого документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою.
Органом досудового розслідування встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «TOYOTA» моделі «CELICA», НОМЕР_1 , має ознаки підроблення.

06 березня 2020 року в ході огляду свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, його було вилучено до Солонянського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
07 березня 2020 року постановою слідчого зазначене свідоцтво було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
11 березня 2020 року ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна було повернуто прокурору для усунення недоліків, зокрема з тих підстав, що не був допитаний водій, який керував транспортним засобом, а також у клопотанні не вірно було зазначено його прізвище та по батькові як « ОСОБА_6 », в той час як згідно доданої до клопотання копії посвідчення водія (а.с.8) володільцем майна є « ОСОБА_7 ».
16 березня 2020 року заступник начальника СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , марки TOYOTA моделі CELICA реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Власником свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_1 , а законним користувачем ОСОБА_6 , який мешкає по АДРЕСА_2 .
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчим та прокурором у клопотання про арешт майна, поданого до суду 16 березня 2020 року, недоліки на які було вказано в ухвалі слідчого судді від 11 березня 2020 року, не усунуто, не було зазначено вірно прізвище, ім`я, по-батькові водія транспортного засобу, не допитано водія, який керував транспортним засобом.
Крім того, згідно протоколу огляду місця події від 06 березня 2020 року, об`єктом огляду був автомобіль марки «Тойота» синього кольору з номерним знаком НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, надане ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , видане Лохвицькм ВРЕР на ім`я ОСОБА_8 , на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 .
Вказані автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в ході огляду місця події були вилучені до Солонянського ВП (а.с. 6 звор.).
Постановою слідчого від 07 березня 2020 року вилучене під час огляду свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, та передано до кімнати зберігання речових доказів Солонянського ВП (а.с. 9).
У своєму клопотанні про арешт майна, слідчий просив накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 .
Тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту та майно та повернути особі, у якої було вилучені згідно протоколу огляду місця події від 06 березня 2020 року автомобіль марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 марки «TOYOTA», моделі «CELICA», номерний знак НОМЕР_2 .
Що стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про відмову в накладенні арешту майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Солонянського ВП ГУНП України в Дніпропетровської області про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4