У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква Київської області кримінальне провадження №0003160, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.10.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Так, 23.10.2019 приблизно об 11.00 годині водій ОСОБА_6 керуючи технічно-справним автомобілем марки «ГАЗ 24» державний номерний знак НОМЕР_1 з технічно-справним причепом до нього марки "ПГІО" державний номерний знак НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Перемоги в с. Мала Вільшанка Білоцерківського району Київської області, неподалік розташування будинку № 26 від м. Володарка у напрямку до м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не дав дорогу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину вказаної вулиці, по нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобіля та мала перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: переломи лонної та сідничної кісток справа, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більш ніж 3 тижні.

Грубе порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б), 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала суду заяву, згідно якої остання відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирилася із обвинуваченим ОСОБА_8 і не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. На підтвердження заявленого клопотання, надавши відповідну заяву, в якій ОСОБА_5 просить суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у зв`язку з їхнім примиренням.

Потерпіла наполягала, що її відмова від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на неї з боку будь-яких осіб.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в судовому засіданні визнав, фактичні обставини не оспорював, просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 під час судового розгляду справи наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням.

Вислухавши клопотання потерпілої, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілою, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання потерпілої, в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілої з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Отже, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у зв`язку із примиренням такого з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості та згідно з вимогою УІТ, останній раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Оскільки у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрити кримінальне провадження.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України - стягнути з ОСОБА_3 в порядку статей 122, 124 КПК України, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1570 гривень 10 копійок.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 284, п. 2 ч. 1 ст. 314, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003160 від 24.10.2019 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Речовий доказ по справі, а саме: транспортний засіб марки «ГАЗ 24» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом "ПГІО" державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1570 гривень 10 копійок.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_1