Кримінальне провадження № 629/1807/20
Номер провадження 1-кп/629/342/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , представника потерпілої- ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника- ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000304 від 10.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України ,-

в с т а н о в и в:
09.03.2020 року близько 19:00 години ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно вживав алкогольні напої. Перебуваючи за вищевказаною адресою у ОСОБА_6 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_9 . В ході конфлікту, ОСОБА_6 , знаходячись біля ОСОБА_9 , який стояв на подвір`ї на бетонній доріжці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення йому тілесних ушкоджень, діючи з необережності, у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_9 , хоча повинен і міг передбачити настання зазначених наслідків, діючи умисно, штовхнув правою ногою ОСОБА_9 у живіт, від чого останній втратив рівновагу, впав та вдарився лівою тім`яно - скроневою частиною голови об бетонну поверхню доріжки, на якій стояв. Внаслідок поштовху та послідуючого падіння об бетонну поверхню доріжки, ОСОБА_9 отримав наступні тілесні ушкодження, а саме голови: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа і крововиливами під оболонки головного мозку, що ускладнилася набряком-набуханням головного мозку, закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кістки з крововиливами над твердою мозковою оболонкою в лівій тім`яній області в зоні лінії перелому, крововиливами під тверду мозкову оболонку в правій лобно-скронево- тім`яній долях по базальній та конвекситальній поверхнях і крововиливами під м`які мозкові оболонки в області полюса правої лобної та скроневої ділянок, по зовнішній поверхні правої тім`яної ділянки, забою тканини головного мозку, забитої рани в лівій лобній області з кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в цій області, садна в лівій тім`яній області, синця в тім`яній області в центрі, поверхневої забитої рани в правій тім`яній області з масивною кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в лівій скронево-тім`яно-потиличній області поширюючись в праву тім`яно-потиличну область; садна в області лоба зправа, на спинці носу в центрі розповсюджуючись вправо, на кінчику носу зправа, садно в лівій підочній області розповсюджуючись на нижню повіку лівого ока розташоване на синцевій основі, забито-рвана рана на червоній каймі верхньої губи в центрі розповсюджуючись на слизову оболонку, забито-рвана рана на червоній каймі нижньої губи у лівого кута рота розповсюджуючись на слизову оболонку, закрита черепно- мозкова травма у вигляді лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кістки з крововиливами над твердою мозковою оболонкою в лівій тім`яній області в зоні лінії перелому, крововиливами під тверду мозкову оболонку в правій лобно-скронево- тім`яній долях по базальній та конвекситальній поверхнях і крововиливами під м`які мозкові оболонки в області полюса правої лобної та скроневої ділянок, по зовнішній поверхні правої тім`яної ділянки, забою тканини головного мозку, забитої рани в лівій лобній області з кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в цій області, садна в лівій тім`яній області, синця в тім`яній області в центрі, поверхневої забитої рани в правій тім`яній області з масивною кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в лівій скронево-тім`яно-потиличній області поширюючись в праву тім`яно-потиличну область; садна в області лоба зправа, на спинці носу в центрі розповсюджуючись вправо, на кінчику носу зправа, садно в лівій підочній області розповсюджуючись на нижню повіку лівого ока розташоване на синцевій основі, забито-рвана рана на червоній каймі верхньої губи в центрі розповсюджуючись на слизову оболонку, забито-рвана рана на червоній каймі нижньої губи у лівого кута рота розповсюджуючись на слизову оболонку; тулуба: садно в області проекції 6-го правого ребра по задньо-пахвовій лінії, садно в правій поперековій області відповідно лопатковій лінії; кінцівок: садна по розгинальним поверхням в області проекції обох ліктьових суглобів, по задньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, по передній поверхні в області проекції правого колінного суглобу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Згідно висновку експерта № 12-17/55-ЛЗ/20 від 22.04.2020 причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа і крововиливами під оболонки головного мозку, що ускладнилася набряком-набуханням головного мозку, спричинена від травматичної дії в ліву тім`яно - скроневу частину голови і утворилася при падінні його на твердий предмет з поширеною діючею площиною з наданим тілу прискоренням, тобто могла утворитися при падінні на бетонну поверхню доріжки.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинив кримінальне правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати. Крім того, пояснив, що він та ОСОБА_9 товаришували протягом 20 років. 09.03.2020 він заподіяв йому удар, від якого ОСОБА_9 впав, та який виявився смертельним для нього, тому, що той, знаходячись в стані сильного алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно, сварився з ОСОБА_8 , чіплявся до неї та кидався на нього битися. Від його удару правою ногою ОСОБА_9 перечепився через поріг, не встояв на ногах, втратив рівновагу та впав, вдарившись об бетонну доріжку, з рота в нього текла кров. Він злякався і відійшов, а ОСОБА_8 підбігла до ОСОБА_9 , поливала його водою та затягла в приміщення. Потім ОСОБА_9 підвівся, вмився, випив горілку та знову голосно сварився та кидався на нього битися. На його пропозицію розходитися, ОСОБА_9 сказав йому, що в нього є де переночувати, заспокоївся, зібрав речі та вийшов на вулицю, а він викликав таксі для ОСОБА_9 . Коли вони вдвох вийшли за хвіртку, він посадив ОСОБА_9 біля хвіртки, та побачив, як мимо проїхало таксі. ОСОБА_9 тоді сказав йому, що йти йому недалеко, то він самостійно добереться. Коли вони з ОСОБА_8 пішли, то ОСОБА_9 був живий. Не викликали ОСОБА_9 швидку допомогу, оскільки вважали, що той не потребує медичної допомоги, тому що він не говорив, що погано почувається. Зазначив, що дізнався про те, що ОСОБА_9 знаходиться у лікарні у важкому стані 10.03.2020 року від працівників поліції під час затримання, та якщо би його не було затримано та не було ув`язнено, то він би поїхав у лікарню та придбав всі необхідні для його лікування препарати, бо загиблий був для нього близькою людиною, і те що з трапилося з його другом, є для нього шоком. Пояснив, що гроші, які він встиг зібрати, відправив потерпілій. Зобов`язався найближчим часом компенсувати їй повністю спричинену матеріальну та моральну шкоду; просив у неї вибачення.

Захисник в судовому засіданні надала письмові докази на підтвердження відсутності у обвинуваченого нерухомого майна та транспортних засобів; інформаційні довідки про відсутність доходів, соціальних допомог(а.с. 83-88). Пояснила, що ОСОБА_6 намагався зареєструватися в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості, але йому було відмовлено, оскільки на час карантину продовжують дію перебування на обліку тих осіб, які вже там знаходяться. Нових осіб на облік поки не реєструють. Зазначила, що обвинувачений наполегливо активно займається пошуком офіційної роботи та підробляє неофіційно на різних роботах, аби якнайшвидше відшкодувати потерпілій матеріальну та моральну шкоду. Пояснила, що у ОСОБА_6 є мати похилого віку, інвалід 3 групи, яка має хронічні захворювання та потребує постійного лікування. Обвинувачений єдиний, хто допомагає їй купляти ліки та медичні препарати, оскільки в неї мізерна пенсія, та піклується про неї під час погіршення стану її здоров`я. Його рідній сестрі також встановлено діагноз з важкого захворювання, тож вона не взмозі допомагати матері, оскільки всі свої кошти витрачає на своє лікування. На підтвердження вказаних обставин надала копії: свідоцтва про народження, довідки до акта огляду МСЕК, пенсійного посвідчення, медичної документації(а.с. 89-96). З урахуванням вищевказаного просила призначити ОСОБА_6 мінімальне покарання з іспитовим строком.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_9 її рідний брат, який був для неї близькою людиною, вона постійно з ним спілкувалася, бо батьків і інших братів і сестер в неї немає, і в нього не було. Спиртними напоями він не зловживав та за життя був дуже доброю, працелюбною, спокійною людиною. 09.03.2020 вона спілкувалася з ним по телефону о 17.24 год., та він їй сказав, що він вдома у ОСОБА_8 та в нього все добре, обіцяв зайти в гості. Під час розмови мова в нього була виразна, чітка. Вранці 10.03.2020 та 11.03.2020 вона телефонувала йому, та його телефон було вимкнуто. Тоді вона подумала, що в нього зламався телефон і коли до неї звернувся по справах їх з ОСОБА_9 спільний знайомий, вона попросила його заїхати за адресою місця мешкання ОСОБА_8 та переговорити з братом. Через деякий час знайомий повідомив їй, що коли він приїхав до будинку, де мешкає ОСОБА_8 , там було все зачинено, вдома нікого не було. 11.03.2020 після 13.00 год. їй зателефонувала троюрідна сестра та повідомила, що ОСОБА_9 знаходиться у лікарні з черепно-мозковою травмою, та необхідні гроші на ліки. Вона залишила роботу та поїхала до лікарні, там лікарі їх повідомили, що за викликом брата привезла до лікарні швидка допомога, він був в дуже важкому стані. Підібрали його на дорозі безтямного та скривавленого; оформлено його було у лікарні як невідому особу. Приїхав нейрохірург з м. Харкова та брату було зроблено операцію. Коли вона зайшла до ОСОБА_9 в реанімацію, то побачила, що він лежав під апаратом вентиляції легенів, голова була перебинтована, та в нього було подряпане обличчя і шия. Вона придбала та привезла у лікарню ліки, необхідні для лікування брата. Також вона зателефонувала ОСОБА_8 і попросила привезти документи брата, та їх привезла в лікарню. На її прохання залишитися з братом в реанімації, їй було відмовлено. 12.03.2020, залишивши свій контактний номер телефону медичним працівникам, вона поїхала з лікарні на роботу, сподіваючись, що з братом все буде добре, та він одужає, але пізніше в той же день їй зателефонувала двоюрідна сестра та повідомила, що ОСОБА_9 помер. Вважає, що якщо б ОСОБА_9 своєчасно викликали швидку допомогу та була надана медична допомога, то у нього був би шанс на одужання. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім повного визнання винуватості, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

Показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, щоОСОБА_9 був її співмешканцем, а ОСОБА_6 її кум. ОСОБА_9 мешкав у неї за адресою: АДРЕСА_3 . 09.03.2020 року ввечері за вищевказаною адресою вона, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вечеряли та випивали спиртні напої. ОСОБА_9 був дуже в нетверезому стані, бо до цього вже випивав спиртні напої з іншим товаришем. Коли вона зробила йому зауваження, він почав сваритися з нею, ображати її та принижувати. ОСОБА_6 його заспокоював. Вона сиділа за столом на кухні, ОСОБА_9 був на вулиці у дворі, а ОСОБА_6 стояв біля входу в приміщення. Вона бачила, як ОСОБА_6 ударив ОСОБА_9 ногою, але повністю механізму спричинення удару не розгледіла. Від удару ОСОБА_9 впав, вона підійшла до нього, побачивши, що він втратив свідомість, побігла за чайником та поливала його голову водою. Потім затягнула його в приміщення. В будинку він прийшов до тями, випив горілки та почав знову сваритися. ОСОБА_6 просив його заспокоїтися та викликав йому таксі. ОСОБА_9 вийшов на вулицю, та повернувся, розмахуючи палкою. Вона забрала в нього палку і викинула її. ОСОБА_6 запропонував їй збирати речі та переночувати в нього, а наступного дня повернутися, коли ОСОБА_9 заспокоїться. Коли вона збирала речі, чула як ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розмовляли. Вона зібрала речі та вони з ОСОБА_6 пішли на вокзал та викликали таксі.

Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, щовін іноді працює таксистом. На початку березня 2020 року між 22.00 год.- 23.00 год. йому надійшло замовлення забрати пасажира в м. Лозова по вул. Московська. Коли він проїхав на ту вулицю, то в світлі фар побачив двох чоловіків, один з яких обвинувачений, тримав іншого ззаду за одежу. При цьому той, якого тримали, напівлежав та обличчя в нього було в крові. Вони хотіли сісти до нього в машину. Він не став зупинятися, проїхав повз них, та зателефонував диспетчеру і повідомив, що замовлення брати не буде. Відмовився брати замовлення, тому що був пізній нічний час доби святкових днів, та він вважав, що була бійка, побоюючись за своє життя, не став брати проблемних пасажирів. Коли він проїжджав повз чоловіків, то бачив, як ОСОБА_6 махає рукою, намагаючись зупинити його автомобіль.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 10.03.2020р. з додатком- відеозаписом, продемонстрованим в судовому засіданні, на якому зафіксовано, як свідок розповідає про обставини вчинення злочину 09.03.2020 ОСОБА_6 (а.с. 58-60);
-висновком № 12-17/55-ЛЗ/20 від 22.04.2020р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , відповідно до якого згідно даним з наданої медичної документації смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15.30 год. При експертизі трупа були виявлені тілесні ушкодження, зокрема, голови: закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому лівої скроневої та тім`яної кістки з крововиливами над твердою мозковою оболонкою в лівій тім`яній області в зоні лінії перелому, крововиливами під тверду мозкову оболонку в правій лобно-скронево-тім`яній долях по базальній та конвекситальній поверхнях і крововиливами під м`які мозкові оболонки в області полюса правої лобної та скроневої ділянок, по зовнішній поверхні правої тім`яної ділянки, забою тканини головного мозку забитої рани в лівій лобній області з кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в цій області, садна в лівій тім`яній області, синця в тім`яній області в центрі поверхневої забитої рани в правій тім`яній області з масивною кровопідтечністю м`яких покровів з боку їх внутрішньої поверхні в лівій скронево-тім`яно- потиличній області поширюючись в праву тім`яно-потиличну область; садна в області лоба зправа, на спинці носу в центрі розповсюджуючись вправо, на кінчику носу зправа, садно в лівій підочній області розповсюджуючись на нижню повіку лівого ока розташоване на синцевій основі, забито-рвана рана на червоній каймі верхньої губи в центрі розповсюджуючись на слизову оболонку, забито-рвана рана на червоній каймі нижньої губи у лівого кута рота розповсюджуючись на слизову оболонку. Вказана закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепу, забоєм головного мозку і крововиливами під оболонки головного мозку в своїй течії ускладнилася набряком-набухання головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 і між її утворенням і настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. Закрита черепно-мозкова травма утворилася в результаті ударної дії тупих предметів, що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей у ліву скронево-тім`яну область; при цьому характер травми і локалізація тілесних ушкоджень на голові вказують на те, що в даному випадку внаслідок удару найбільш вірогідно по обличчю потерпілого тупим предметом не відобразивши в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей, і яким міг бути кулак, або взута нога, тілу потерпілого було надано прискорення з подальшим падінням тіла потерпілого з висоти на площину з контактом лівою тім`яно-скроневою областю голови о тупий твердий предмет з поширеною діючею поверхнею, яка могла мати нерівності. Під час заподіяння травми голови потерпілий міг перебувати в будь-якому положенні і був звернений до нападника, найбільш ймовірно, передньою поверхнею тіла. При заподіянні закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа і внутрішньочерепними крововиливами, як правило, настає швидка втрата свідомості, внаслідок чого потерпілий не міг здійснювати самостійні дії. Враховуючи області локалізації тілесних ушкоджень потерпілому було заподіяно не менш десяти травматичних впливів, та не виключено виникнення декількох різних за характером тілесних ушкоджень і в результаті одного травматичного впливу. За ступенем тяжкості: вказана закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток черепа і крововиливами під оболонки головного мозку, що ускладнилася набряком-набуханням головного мозку, це тяжке тілесне ушкодження, як небезпечне для життя; садна та забиті рани-це легкі тілесні ушкодження(а.с. 61-65).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України- вбивство, вчинене через необережність.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості, основним об`єктом посягання якого є життя людини, яке згідно Конституції України визнається найвищою соціальною цінністю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середні. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, розлучений, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має матір похилого віку, якій встановлено 3 групу інвалідності із загального захворювання, та з урахування думки потерпілої, приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді обмеження волі з його реальним відбуванням, в межах санкції ч.1 ст. 119 КК України. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав заявлений до нього цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 15158,92 грн. в повному обсязі; щодо моральної шкоди- визнав частково, а саме на суму 35000 грн. Проти задоволення решти позовних вимог щодо моральної шкоди заперечував, з підстав недоведеності спричинення ним моральної шкоди потерпілій саме на суму 70000 грн. Зазначив, що на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди потерпілій ним було здійснено поштовий переказ на суму 5000 гривень, що підтвердив копією чеку, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні.
Потерпіла та її представник просили задовольнити цивільний позов в повному обсязі, а саме в розмірі 15158,92 грн. на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 70000 грн. на відшкодування моральної шкоди, з підстав відображених у позовній заяві.
Вислухавши пояснення сторін та учасників судового провадження, дослідивши матеріали цивільного позову, суд вважає за необхідне задовольнити його частково.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Розмір матеріальної шкоди, спричиненої злочином, підтверджено копіями: фіскальних чеків на придбання ліків та медичних виробів, листу-замовлення Ритуал-сервіс ФОП ОСОБА_11 , фіскальних чеків на придбання продуктів та рахунку офіціанта з поминального обіду(а.с. 36-40).
В судовому засіданні обвинувачений визнав позовну вимогу про стягнення з нього на користь потерпілої матеріальної шкоди в розмірі 15158,92 грн., частина з яких в сумі 5000 гривень була ним перерахована на користь ОСОБА_4 , що підтверджено копією чеку(а.с. 97), оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні.
Таким чином, позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в розмірі 10158,92 грн.(15158,92 грн.-5000 грн.).
Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).
Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Антипенко проти Російської Федерації, постанова у справі від 14 лютого 2008 року Пшеничний проти Російської Федерації.
Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку зі смертю свого брата, втратою її рідної людини, у зв`язку з чим відбулося порушення звичайного способу життя; погіршення психічного стану, самопочуття; психічного напруження, у зв`язку з участю у кримінальному провадженні, необхідністю в участі в слідчих діях та суді, необхідності щоразу згадувати трагедію, необхідністю віч-на-віч бачитися з винуватцем смерті брата. З урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 40000 гривень, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.
За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а саме- в сумі 40000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 20/86 від 10.03.2020 року, ОСОБА_6 було фактично затримано 10.03.2020 року о 08 год. 00 хв.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 час його перебування під вартою з моменту фактичного затримання 10.03.2020 року (згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення № 20/86) по 12.03.2020 року, включно- за правилами ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його прибуття для відбування покарання до виправного центру і постановки на облік.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_2 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином 10158(десять тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 92 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000(сорок тисяч) гривень, а всього 50158(п`ятдесят тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 92 коп.

В задоволенні решти позовних вимог-відмовити.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази: кросівки, спортивну кофту та спортивні штани, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області згідно квитанції № 20/292(номер книги обліку речових доказів 733)- повернути ОСОБА_6 ; нашарування РБК на порозі, підлозі та столі, ганчірку зі слідами БРК, болоневу куртку зі слідами РБК, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області згідно квитанції № 20/292(номер книги обліку речових доказів 733)-знищити, як такі, що не представляють цінності.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1