Справа № 442/563/20
Провадження № 1-в/442/55/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» - ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище клопотанням, в якому просить згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк покарання час його перебування в умовах попереднього ув`язнення за вироком від 10.07.2003 по час набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В обґрунтування клопотання зазначає, що відбуває покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018, яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2012 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. Вказує, що норми ч. 5 ст. 72 КК України були застосовані не в повному обсязі: а саме Луцький міськрайонний суд застосував дію ч. 5 ст. 72 КК України лише на вирок від 04.06.2018, не було застосовано дію ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII щодо вироку Луцького міськрайонного суду від 27.04.2012, за яким йому частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 10.07.2003 року, за яким він відбував покарання на момент скоєння нового злочину.
Засуджений в судовому засіданні просив клопотання задовольнити.
Прокурор заперечив з приводу задоволення даного клопотання за його безпідставністю .
Представник ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» з приводу поданого клопотання покладається на думку суду.
Вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали справи та особову справу засудженого, суд доходить наступних висновків.
26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання". Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до Правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у п. п. 102-107 Постанови Верховного Суду від 29.08.2018 року, постановленої у справі №663/537/17, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Відповідно до вироку Луцького міського місцевого суду Волинської області від 10.07.2003 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) та призначено покарання з врахуванням санкції ч. 3 ст. 85 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Луцького міського місцевого суду від 07.05.2003 та остаточно визначено до відбуття тринадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. Строк відбуття покарання рахується з 19.03.1999. Вирок набрав законної сили 26.07.2003 року.
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2012 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України та призначено покарання: за ст. 185 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно до відбування ОСОБА_3 призначено 5 (п`ять) років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 10.07.2012.
Крім того, згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018, справа № 163/2370/16-к, зокрема, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187; ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 393; ч. 1 ст. 304 КК України та призначено покарання: за ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; за ч. 2 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років; за ч. 1 ст. 304 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, ОСОБА_3 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області, від 27.04.2012 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) місяців та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 зараховано із часу його фактичного затримання по час втечі з під варти, а саме з 11.04.2016 по 16.09.2016, та із часу його повторного затримання з 10.10.2016 до моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши йому цей строк в строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, від 26.11.2015), як термін попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ухвали Волинського апеляційного суду від 05.03.2019, апеляційну скаргу зокрема, ОСОБА_3 , задоволено частково; вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018 щодо ОСОБА_3 в частині визнання його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 263 КК України скасувано, провадження у справі в цій частині закрито у зв`язку із недоведенням вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією в дохід держави належного йому на праві приватної власності майна; за ч. 2 ст. 393 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців із конфіскацією в дохід держави всього належного йому; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, ОСОБА_3 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 27.04.2012 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави; вирок в частині стягнення, зокрема, з ОСОБА_3 в дохід держави судових витрат за проведення експертиз у справі скасовано; в решті вирок залишено без змін.
Таким чином, судом встановлено, що згідно вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2018 ОСОБА_3 відбуває покарання у виді позбавлення волі, яке йому призначено за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України і частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 27.04.2012.
За вказаним вироком Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 27.04.2012 ОСОБА_3 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за ч. 5 ст. 72 КК України з 02.09.2011 по 10.07.2012, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання, яке йому призначено за сукупністю вироків, а відтак, підстав для зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.07.2003, покарання за яким йому призначено за сукупністю злочинів, у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі у суду немає.
Враховуючи вищенаведене, клопотання засудженого ОСОБА_3 в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України до покарання призначеного йому за вироком Луцького міського місцевого суду Волинської області від 10.07.2003 є безпідставним і задоволенню не підлягає.
Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. ст. 539, 372 КПК України, суд
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали суду проголошено 14 травня 2020 року.
Головуюча суддя ОСОБА_1