Ленінський районний суд м.Харкова
В И Р О К
іменем України
10 лютого 2020р. Справа №642/6056/17-к Провадження 1-кп/642/43/20
Суд у складіГоловуючого судді Секретаря ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ;
За участі сторін:Прокурора ОСОБА_3 Захисника ОСОБА_4 Обвинуваченого ОСОБА_5 Потерпілої ОСОБА_6 Представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по обвинуваченню: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Херсонської обл., Новотроїцького р-ну, с.Громівка, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає АДРЕСА_2 , у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 приблизно о 07год. 30хв., ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні роздягальні ДТ «Сервіс Груп», яке розташоване за адресою м. Харків, вул. Велика Панасівська, 168, де між ним і ОСОБА_6 , виник конфлікт, на ґрунті непорозуміння по роботі. ОСОБА_5 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження:
- закрита тупа травма носа з переломом кісток носу зі зміщенням уламків, забійною раною та синцем на спинці носу;
- закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, які спричинили стійкі наслідки перенесеної травми носа, закритого перелому кісток носу зі зміщенням у вигляді посттравматичного викривлення носової перегородки зі двостороннім утрудненням носового дихання.
По ступеню тяжкості закрита тупа травма носа з її наслідками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали стійку втрату загальної працездатності на 10%.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого звинувачення в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 України обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав. В наданих поясненнях вказав, що у його дійсно виник конфлікт з потерпілим на ґрунті робочих відносин. В наслідок чого він наніс удар потерпілому область обличчя.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав що 09.11.2016 приблизно о 07год. 30хв уколи він знаходився на робочому місці у нього виник конфлікт з ОСОБА_5 в ході якого останній наніс йому удар в область обличчя, в наслідок чого він отримав тілесні ушкодження та був змушений звернутись за медичною допомогою.
Допитані в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду пояснила, що дійсно 09.11.2016 приблизно о 07год. 30хв між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на робочому місці виник конфлікт в ході якого ОСОБА_5 наніс удар рукою в область обличчя ОСОБА_6 , в наслідок чого пійшла кров та була викликана швидка допомога.
Докази матеріалів справи свідчать:

Згідно консультаційного висновку відносно ОСОБА_6 у останнього мається травма носа.

02.12.2016р. буди внесені до ЄРДР відомості про заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта №131-С/17 у ОСОБА_6 заподіяв останньому тілесні ушкодження:
- закрита травма носа з переломом кісток носу зі зміщенням у вигляді посттравматичного виправлення носової перегородки зі двохстороннім утрудненням носового дихання.
По ступеню тяжкості закрита тупа травма носа з її наслідками відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали стійку втрату загальної працездатності на 10%.
Оцінуючи в сукупності пояснення потерпілого, свідків, обвинуваченого, письмові докази матеріалів справи, суд дійшов наступному:
Суд вважає, що обсяг обвинувачення та кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 , що викладені в обвинувальному акті за ч.1 ст.122 КК України знайшли своє підтвердження під час судового розгляду даної справи, суд вважає обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - а саме: заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, що спричинило стійку втрату працездатності.
Відповідно до ст.65 КК України, обираючи міру покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані особистості.

Обставин, що пом`якшують покарання щире каяття.

Обставини що обтяжують покарання судом не встановлено.

При викладених обставинах, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також з урахуванням впливу призначеного покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання та попередження скоєння злочинів обвинуваченим в майбутньому.

Отже, суд погоджується с думкою прокурора щодо міри покарання у виді обмеження волі.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 , в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що в даної частині вимоги підтверджені копією трудової книжки, довідками лікарів про наявність тілесних ушкоджень, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме двох мінімальних розмірів заробітної платні у сумі 9446грн, що буде відповідати інтересам двох сторін.
Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2586.94грн., суд вважає, вимоги в даної частині підлягають задоволенню, т.я підтверджені фіскальними чеками.
Крім того, підлягає стягненню з обвинуваченого витрати на правову допомогу потерпілого а саме в сумі 3800грн.
Отже, розмір загального стягнення буде складати 15832,94грн.
На підставі вимог ст.1 ч.1 п. «В» Закону України «Про амністію» визначено: Звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
Обвинувачений ОСОБА_5 заявив суду про застосування до його положення означеного закону «Про амністію», т.я. має на утриманні малолітнього ОСОБА_10 .

Керуючись ст. ст.373, 374, 395 КПК України: -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення за ст.122 ч.1 КК України та призначити покарання у виді 1(один) рік обмеження волі.

На підставі ст.1 ч.1 п. «В» Закону України «Про амністію» ОСОБА_5 звільнити від відбуття призначеного покарання.
Стягнути ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 15832,94 грн.
Копія вироку негайно надати ОСОБА_5 , прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду, через Ленінський районний суд м.Харкова - протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1