Справа № 724/1200/19
Провадження № 1-кп/724/9/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині кримінальне провадження, що зареєстроване у ЄРДР за № 0000063 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 13.04.2000 року Хотинським РВ УМВС України у Чернівецькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженця с. Рашків Хотинського району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, з повною загальною середньою освітою, раніше судимого 16.02.2018 року вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області, зміненого ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 червня 2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки із позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , будучи засудженим 16 лютого 2018 року вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області, зміненого ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 червня 2018 року, за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, тобто до 19.06.2020 року, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив умисний злочин перебуваючи на обліку Хотинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області з 03.07.2018 року, у частині виконання додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки.

04.07.2018 року із засудженим ОСОБА_4 було проведено початкову бесіду, під час якої роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами та положеннями ст. 34 КВК України, а також під особистий підпис його було ознайомлено з кримінальною відповідальністю за ухилення від відбування додаткового покарання, що передбачено ч. 1 ст. 389 КК України

Однак, будучи належним чином ознайомленим з умовами та порядком відбування покарання, отримавши необхідні роз`яснення та надавши письмову розписку про те, що він зобов`язується дотримуватись встановлених відносно нього судом обов`язків та одночасно будучи попереджений про кримінальну відповідальність у випадку ухилення від відбування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, ОСОБА_4 усвідомлюючи злочинність своїх дій та маючи прямий умисел на ухилення від відбування вищевказаного додаткового покарання, 31.07.2018 року приблизно о 14 год. 00 хв. на 315 км автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці», протиправно керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у зв`язку з чим відповідно до постанови серії НК № 848635 Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 51 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, знаючи про заборону керувати транспортним засобом, діючи з єдиним умислом, з метою ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі,а саме позбавлення права керування транспортними засобами, будучи засудженим до цього виду покарання, 29.10.2018 року приблизно о 13 год. 00 хв., протиправно керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , здійснив перевезення пасажирів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_3 , із м. Хотин Чернівецької області до с. Рукшин Хотинського району Чернівецької області, а в подальшому до с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, знаючи про заборону керувати транспортними засобами, діючи з єдиним умислом, з метою ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, будучи засудженим до цього виду покарання,15.02.2019 року приблизно о 11 год. 40 хв. на 316 км автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці», протиправно керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_3 , порушив п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у зв`язку з чим, відповідно до постанови серії ДПО18 № 872368 Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив суду, що будучи попереджений та ознайомлений, що не має права керувати транспортним засобом протягом 2 років, декілька разів керував транспортним засобом, а саме автомобілем з метою заробити гроші для відшкодування цивільного позову потерпілої.

Судом, допитані свідки, досліджено матеріали кримінальної справи в тому числі дані про особу обвинуваченого.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, суд вважає, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України підтверджується повністю доказами, зібраними у кримінальній справі.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що у липні минулого року він зупинив автомобіль за порушення правил дорожнього руху. Він зупинився, за кермом був ОСОБА_4 . Підписував постанову він особисто. Крім того, він складав, ще одні адміністративні матеріали на ОСОБА_4 , якого він зупинив перехресті. За кермом був ОСОБА_4 , який показав посвідчення водія.

Показами свідка ОСОБА_9 підтверджується, що у 2018 році під час служби він із ОСОБА_8 зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , зупинив ОСОБА_8 . Водій надав посвідчення водія, документи на транспортний засіб. В автомобілі був лише водій. Крім того, другий раз зупиняли автомобіль, який не ввімкнув покажчик повороту. За кермом був ОСОБА_4 , на задніх пасажирських місцях сиділи пасажири.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що у Хотинському районному секторі філії ДУ «Центр пробаці» у Чернівецькій області перебуває на виконанні вирок стосовно ОСОБА_4 , якому було роз`яснено порядок та умови виконання вказаного вироку, та відібрано розписку. У ході перевірки встановлено, що ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Матеріали направили до поліції для порушення кримінальної справи. Про вилучення посвідчення водія направляли доручення поліції, та отримали відповідь, що місце зберігання посвідчення невідоме.

Із показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що в минулому році їхали в с. Рукшин відвозили горіхи, він був випивший і не пам`ятає хто точно віз їх. Їхав за рулем ОСОБА_4 . Забрали горіхи і поїхали, він сидів позаду.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що 29.10.2018 року близько 12 год. дня вона викликала таксі, а саме подзвонила ОСОБА_4 , який приїхав та був особисто за кермом. Вони з ОСОБА_11 були на підпитку та поїхали в с. Рукшин здали горіхи, після чого поїхали на с. Жванець. Вона сиділа позаду, а ОСОБА_11 спереду.

Крім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України підтверджується також:

- вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2018 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 червня 2018 року, якою вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16 лютого 2018 року в частині призначення покарання змінено, ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання, з випробуванням та встановленням іспитового строку на два роки. В іншій частині вирок залишено без змін.;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 08.06.2019 року, яким підтверджується, що 08.06.2019 року у ОСОБА_4 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого 16.05.2007 року Новоселицьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернівецькій області;

- підпискою ОСОБА_4 , якою підтверджується, що ОСОБА_4 був попереджений, що будучи засудженим до покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами на два роки, у разі ухилення може бути притягнутий до кримінальної відповідальності;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 848635 від 31.07.2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом з непрестебнутим ременем безпеки;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПР18 № 872368 від 15.02.2019 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом порушив вимоги розмітки, а саме перетнув суцільну лінію та виїхав на смугу зустрічного руху;

- речовим доказом по справі, а саме посвідченням водія серії НОМЕР_4 , виданого 16.05.2007 року Новоселицьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_4 , яке було вилучено у ОСОБА_4 08.06.2019 року.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_4 не визнає своєї вини з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, хоча визнав, що декілька разів керував автомобілем.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, свідків та дослідивши матеріали кримінальної справи, характеризуючи дані про особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 ч.1 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Так, судом встановлено, що дії ОСОБА_4 були спрямовані на умисне невиконання додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом на два роки, призначеної 16.02.2018 року вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області, зміненого ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19 червня 2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України, суд враховує усі докази в їх сукупності.

Таким чином, дії ОСОБА_4 за ст. 389 ч. 1 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді позбавлення права займатися певною діяльністю, кваліфіковані вірно.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11.11.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000063 від 06.05.2019 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання за скоєне, суд враховує відповідно до ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 3 ст. 65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд виходить із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 65 КК України, поряд із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, засудженому має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, умов договору про тимчасове проживання в гуртожитку не порушував, дотримувався правил проживання, строки оплати та санітарні умови не порушував. Активно бере участь у заходах спрямованих на підвищення благоустрою гуртожитку та прилеглих територій, не конфліктний, вживання спиртних напоїв та інших одурманюючих препаратів не зафіксовано. Стосунки у суспільстві задовільні, соціальні зв`язки з рідними та близькими є стабільними, відносини задовільні.

Згідно довідки Хотинської ЦРЛ на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений психічними розладами не страждає, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має певні проблеми з місцем проживання житло являється тимчасовим та матеріальним становищем, являється інвалідом 2 групи. Також обвинувачений раніше 3 рази притягувався до кримінальної відповідальності, загальний ризик вчинення повторного правопорушення визначено як середній, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) також середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Хотинського районного сектору, виконання покарання без ізоляції від суспільства можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно санкції ч. 1 ст. 389 КК України передбачено покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Враховуючи вищевказане, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винної, його фізичного стану, обставин справи, те, що ОСОБА_4 не працює, суд вважає неможливим призначення покарання у вигляді виправних робіт.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 450978 від 01.07.2019 року ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням та протипоказано праця в звичайних виробничих умовах.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 61 КК України та вищевказане, суд вважає неможливим призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Таким чином, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_4 винним без призначення покарання.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України без призначення покарання.

Речовий доказ у справі, а саме посвідченням водія серії НОМЕР_4 , видане 16.05.2007 року Новоселицьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження 724/1200/19.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1