Справа № 347/1693/15
Провадження № 1-кп/346/80/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 р.м. Коломия

Колегія суддів Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді : ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия в режимі відеоконференцзв"язку матеріали кримінального провадження № 0000229 від 08 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, п.п. 2, 4, 10 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

На розгляді Коломийського міськрайонного суду знаходиться дане кримінальне провадження, по якому ухвалою колегії суддів від 24 грудня 2019 року призначено комісійну судову психолого-психіатричну експертизу для визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_10 , яка на даний час не проведена.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки такий у нього закінчується 19 квітня 2020 року, а всі ризики, які враховувалися при обранні вказаного запобіжного заходу передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшились, як наслідок - запобігти їм, шляхом застосування інших, більш м"яких запобіжних заходів неможливо через невідповідність характеру вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого даному запобіжному заходу.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження тримання під вартою, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, а під вартою перебуває вже тривалий час. Крм того, на даний час у зв"язку із оголошеним карантином не проводиться призначена судом експертиза та інші процесуальні дії.

Заслухавши заявлені клопотання, взявши до уваги думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про доцільність задоволення клопотань прокурора виходячи із наступного.

Згідно ст. 331 ч.1 КПК України, суд зобов"язаний розглянути клопотання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку визначеного законом та ухвалою суду. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення Суду у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи.

Оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи обвинуваченого та характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому у вигляді довічного позбавлення волі, реальними залишаються ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого ухилення його від кримінальної відповідальності, вчинення нових злочинів та здійснення тиску на свідків та потерпілу при звільненні з-під варти.

Таким чином, вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, колегія суддів виходить також з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 177, 314-317, 331, 336, 372 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 15 червня 2020 року.

Копію даної ухвали направити начальникам Івано-Франківської установи виконання покарань № 12 та Державної установи "Коломийська виправна колонія № 41".

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя : ОСОБА_2

Присяжні : ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5