ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/819/1156/19 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: заміна покарання більш м`яким
У Х В А Л А
іменем України
17 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йосипівка Буського району Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

18.02.2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16.06.2015 року по 22.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
08.11.2016 року Вінницьким міським судом Винницької області за ч.4 ст.407, ч.4 ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку: 16.06.2015 року, кінець строку: 10.03.2022 року.

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи в задоволенні клопотання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції послався на те, що він раніше неодноразово судимий, востаннє за тяжкі злочини, на шлях виправлення не став, за місцем відбування покарання працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті, характеризується задовільно, в скоєному злочині розкаюється, 1 раз був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, та дійшов висновку про те, що призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить задовольнити його клопотання про заміну покарання більш м`яким та посилається на те, що за час відбування покарання проявив себе з позитивної сторони, дотримується вимог режиму установи виконання покарання, працевлаштований, його переведено до дільниці соціальної реабілітації, має десять заохочень.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи засудженого ОСОБА_7 , яким просив замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.82 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Частиною 3 ст.82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення або став на шлях виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано вищевказаних вимог закону в повному обсязі.

Як убачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.02.2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, а 08.11.2016 року Вінницьким міським судом Винницької області його засуджено за ч.4 ст.407, ч.4 ст.70 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі, які відповідно до ст.12 КК Українивідноситься до категорії тяжких злочинів. Раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі. Також ОСОБА_7 раніше умовно-достроково звільнявся від відбування покарання у 2008 році, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову вчинив нові умисні тяжкі злочини. За весь період відбування покаранняОСОБА_7 має 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався 10 разів, з них переважну кількість отримано в 2017 році. Працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. За час відбування покарання характеризується позитивно.

Зважаючи на те, що висновок про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_7 про те, що він став на шлях виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами провадження.

Наведені вище дані про особу ОСОБА_7 свідчать про його схильність до вчинення умисних злочинів та вказують на те, що його поведінка та ставлення до праці не є сумлінними, а пов`язані з пристосуванням до умов утримання в установі виконання покарань, на підставі чого суд дійшов правильного висновку про те, щозасуджений ОСОБА_8 не довів того, що став на шлях виправлення, з яким погоджується і колегія суддів.
Посилання засудженого ОСОБА_7 на працевлаштування, наявність заохочень, позитивну характеристику, не є такими, що доводять факт того, що він став на шлях виправлення, враховуючи дані про особу засудженого в цілому за весь час відбування покарання, з яких випливає, що він, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, умовно-достроково звільнившись з місць позбавлення волі, вчинив нові умисні тяжкі злочини, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 2015 року, наявність у нього 10 заохочень, більшість яких датовані 2017 2018 роками, не є безумовною підставою для висновку про те, що він став на шлях виправлення. Крім того, заохочення отримані за додержання засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що є його обов`язком.

Зазначені вище обставини в своїй сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення, що не є підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, оскільки матеріали справи не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене вище, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2