ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/469/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0011977 за обвинуваченням:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_11 , 10.11.2017 року, приблизно о 19 годині 05 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Сортувальна, від вул. Дарницьке шосе, в напрямку вул. Канальна в м. Києві, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог вказаного пункту Правил, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поряд з перехрестям вулиць Сортувальна та Канальна, що позначений на дорожньому покритті дорожньою розміткою та відповідними дорожніми знаками ПДР, не вчасно відреагував на те, що перед зазначеним пішохідним переходом зупинився транспортний засіб, який рухався в сусідній смузі руху попутного напрямку руху, а також не переконався, що на вказаному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а тому несвоєчасно виявив пішохода - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на пішохідному переході, та маючи перевагу в русі, здійснював перехід зазначеної проїзної частини, безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу з ліва на право, відповідно до траєкторії руху автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_11 не зміг своєчасно зупинитись, щоб дати дорогу вказаному пішоходу, для якого створив небезпеку, та допустив наїзд на нього, в результаті чого останньому було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_11 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянні пішоходу ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді: закритої травми правого плеча: розлогого синця у ділянці верхньої третини правого плеча; внутрішнє-суглобового уламкового перелому гомілки, шийки правої плечової кістки, великого бугрика (зі зміщенням уламків, з заходженням діалізу доверху, зі зміщенням його дозаду); закритої травми правої гомілки та колінного суглобу: саден (без опису морфології) у ділянці коліна; уламкового мультифрагметарного, метафизарного (з розповсюдженням на передню бугристість і медіальні відділи правого колінного суглобу і розщепленням кістки по довжині перелому без зміщення уламків) правої великогомілкової кістки і метафизарного уламкового перелому правої малогомілкової кістки; конфузії виростків великогомілкової кістки і медіального виростку правої стегнової кістки; розриву передньої хрестоподібної зв`язки (яка супроводжувалась синовіїтом правого колінного суглобу, підколінної кістки Бейкера).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених в мотивувальній частині вироку та заявлений потерпілим цивільний позов не визнав та суду пояснив, що ввечорі 10.11.2017 року, він дійсно, керуючи автомобілем «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався Дарницьким мостом та звернув на вул. Сортувальна в м. Києві, при цьому знаходився у правій смузі руху, оскільки мав повернути на вул. Здолбунівську, швидкість руху складала приблизно 50 км/г. Після проїзду заокруглення дороги фари за декілька метрів освітили пішохідний перехід. Він побачив, що пішохід, одягнений у сірий одяг, встиг зробити пару кроків з ліва на право, після чого відбулось зіткнення. Вважав, що пішохід перебігав пішохідний перехід, оскільки зі слів останнього він, потерпілий, поспішав на футбол. Вказував, що місце ДТП не освітлювалось, йшов невеликий дощ, авто, що рухалось позаду засліпило його в праве дзеркало заднього виду, він почав гальмувати за декілька метрів перед пішохідним переходом, проте він, ОСОБА_12 , не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода через раптовість виходу пішохода на пішохідний перехід. Після наїзду на потерпілого він зупинився приблизно за 10 м за переходом, вийшов із автомобіля та підійшов до потерпілого, який лежав на боку, підстелив йому під голову ковдру, при цьому потерпілий був свідомий, розмовляв. Через деякий час прибула швидка медична допомога, його батьки, поліція. Зіткнення відбулось в ліву передню частину автомобіля, на даний час автомобіль відремонтовано. Пояснив, що з його сторони була надана певна грошова допомога на лікування потерпілого. Не визнаючи свою провину жалкував про те, що сталось.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Так, будучи допитаним в ході судового розгляду потерпілий -цивільний позивач ОСОБА_7 суду показав, що 10.11.2017 року, ввечері, приблизно о 19 год. 00 хв., він повертався із гаражів додому, і йому потрібно було перейти нерегульований пішохідний перехід, розташований поблизу вул. Дарницьке шосе вул. Сортувальна. Наближаючись до вказаного переходу він переконавшись, що на першій смузі переходу автомобілів не було, а автомобіль, що рухався на цій смузі бус білого кольору, став зупинятись, пропускаючи його, ступив на пішохідний перехід та розпочав свій рух, проте в цей час, автомобіль, що рухався, на його думку, зі швидкістю приблизно 50-60 км/г, в другій смузі допустив наїзд на нього. Пояснив, що він побачив автомобіль, що рухався по другій смузі, із увімкненими фарами, із-за буса, який зупинився перед пішоходним переходом, автомобіль не зупинився та сталось зіткнення посередні другої смуги. Прийшов до тями він уже в лікарні. Вказував, що дорога має 4 чи 5 смуг руху в одному напрямку, тільки розпочинався невеликий дощ, освітлення в місці пригоди нормальне. Обвинувачений запропонував йому матеріальну допомогу, він прийняв її, але це було лише 19 тисяч гривень.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_13 , який приходиться потерпілому ОСОБА_7 сусідом показав, що до нього звернувся охоронець та запитав чи не бачив він при виїзді із кооперативу ДТП та повідомив, що його сусід ОСОБА_7 , шукає очевидців пригоди. Він, свідок, повідомив, що виїжджаючи із кооперативу бачив, що на пішохідному переході вул. Канальна - вул. Сортувальна у м. Києві, розташованого прямо на перехресті, було велике скупчення людей навколо однієї людини, яка чи то лежала, чи то сиділа на переході або за ним. В першій лівій смузі перед переходом стояв великий автомобіль з увімкненною аварійною сигналізацією, у другій смузі, з випередженням великого автомобіля, стояв легковий автомобіль. Вказав, що дорога на даній ділянці складається із чотирьох смуг в одному напрямку, від виїзду з вул. Канальної до перехода відстань складає приблизно 5-7 м, є розмітка, світловідбивні знаки, дорога нова, покриття було скоріше більш сухим, було достатньо світло.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що із потерпілим ОСОБА_7 підтримує товариські стосунки. Про те, що потерпілий потрапив в ДТП дізнався від його матері. Приїхавши до лікарні, від швидкої допомоги дізнався де це сталося, та виїхав на місце пригоди. Приїхавши на місце побачили кров, салфетки з кров`ю. Асфальт був рівним та сухим, опадів не було, вулиця була освітлена, облаштована новими дорожніми знаками.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що їдучи на автомобілі, що рухався у другій смузі з правої сторони, на пасажирському сидінні, приблизно о 18-19 годині вечора, коли було темно, був свідком того, як автомобіль «Opel», чорного кольору, здійснивши різкий маневр з правої сторони дороги в сторону узбіччя зліва допустив наїзд на пішохода. Вони зупинились та побачили, що в автомобіля «Опель» розбите лобове скло, потерпілий лежить перед вказаним автомобілем приблизно за 2 м. Одразу було викликано швидку та поліцію, після чого він надав потерпілому першу медичну допомогу. Зазначив, що на ділянці дороги є розмітка, яку було гарно видно, наявність ліхтарів на пішохідному переході не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_16 в суді показав, що він, керуючи автомобілем, в салоні якого був ОСОБА_15 , був очевидцем як автомобіль «Opel», чорного кольору, став уходити ліворуч, та прямо на пішохідному переході допустив наїзд на людину. При цьому дорога була мокра, пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками, було добре видно. Зіткнення сталось ліворуч від його, свідка, автомобіля.
Також винність ОСОБА_11 підтверджується:

- даними протоколу огляду місця ДТП від 10.11.2017 року, схеми та ілюстративної фототаблиці до нього, яким зафіксовано місцерозташування дорожньо-транспортної пригоди нерегульоване перехрестя по вул. Сортувальній, 5-а в м. Києві, розташування транспортного засобу «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 на проїзній частині та механічні пошкодження, які утворилися на транспортному засобі, стан проїзної частини (т. 1 а.с. 170-182);

- даними рапорту ст. о/у ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві, зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дарницького УП ГУНП у м. Києві 10.11.2017 року за № 84331, з якого слідує, що 10.11.2017 о 20:26, до Дарницького УП, по спецлінії «102» надійшло повідомлення про те, що 10.11.2017 о 20:26 за адресою: Дарницький р-н, вул. Сортувальна, 5, Бригад № 177 Лікар Клочков Потерпілий: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 . Діагноз: зчмг забійні рани та садини голови сгм перелом в/3 плеча під питанням забій підколінної правої кінцівки Місце скоєння: АДРЕСА_3 . Пояснення: Отримав ушкодження внаслідок ДТП Доставлений: лшмд політтравма. Заявник: Клочков, місце проживання: АДРЕСА_2 (т. 1 а.п. 185);
- даними висновку судово-медичної експертизи № 404/е від 06.04.2018 року, відповідно до якого, під час первинного відомого звернення 10.11.2017 року, о 19.09 год. по медичну допомогу у ОСОБА_7 (з урахуванням проведених у подальшому клініко- інструментальних досліджень/обстежень та оперативних втручань) були виявлені такі тілесні ушкодження:
а) закрита черепно-мозкова травма: рани (визначені клінічними лікарями як забійні) голови (в проекції лобної ділянки та перенісся); садна голови (без опису морфології); навколо очний синець зліва; струс головного мозку;
б) закрита травма правого плеча: розлогий синець у ділянці верхньої третини правого плеча; внутрішнє-суглобовий уламковий перелом голівки, шийки правої плечової кістки, великого бугрика (зі зміщенням уламків, з заходженням діафізу доверху, зі зміщенням його дозаду);
в) закрита травма правої гомілки та колінного суглобу: садна (без опису морфології) у ділянці коліна; уламковий мультифрагментарний, метафизарний (з розповсюдженням па передню бугристість і медіальні відділи правого колінного суглобу і розщепленням кістки по довжині перелому без зміщення уламків) правої великогомілкової кістки і метафизарний уламковий перелом правої малогомілкової кістки; контузія виростків великогомілкової кістки і медіального виростку правої стегнової кістки; розрив передньої хрестоподібної зв`язки (яка супроводжувалась синовіїтом правого колінного суглобу, підколінної кістки Бейкера);
г) закрита травма лівого колінного суглобу: садна (без опису морфології) у ділянці передньої поверхні лівої гомілки; контузія виростків лівої великогомілкової кістки; синовіїт лівого колінного суглобу; задній гомілково- ступневий импиджмент; контузія латеральних відділів лівої великогомілкової кістки;
д) закрита травма лівого гомілково-ступневого суглобу: розрив передньої таранно-малогомілкової зв`язки (який супроводжувався синовіїтом лівого гомілково-ступневого суглобу).
Характер та відома морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися за рахунок ударної дії тупих твердих предметів у строк, вказаний у описовій частині цієї Постанови, тобто, 10.11.2017 року, можливо, внаслідок автомобільної травми - травма зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні.
На даному етапі є підстави стверджувати, що з моменту звернення ОСОБА_17 по медичну допомогу з 10.11.2017 року у нього не було зафіксовано наявності/розвитку небезпечних/загрозливих для життя явищ.
Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. б), в) відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню, що спричинило тривалий розлад здоров`я, відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п. п. а), г), д) відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 1.5.2, 2.3.3. та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (т. 1 а.п. 186-194);
- даними висновку судової автотехнічної експертизи № 12-1/1214 від 23.07.2018 р., відповідно до якого в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою, водій автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_11 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 18.1; 18.4 ПДР України.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Opel Vectra» НОМЕР_2 ОСОБА_11 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР не вбачається, а оцінити дії водія ОСОБА_11 на предмет відповідності його дій вимогам пунктів: 18.1; 18.4 ПДР, з технічної точки зору, не представляється можливим.
Для оцінки дій пішохода ОСОБА_17 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового слідства (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху (т. 1 а.п. 200-208);
- даними висновку судової автотехнічної експертизи № 12-1/1524 від 22.08.2018 р., відповідно до якого в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 12.4; 18.4 ПДР.
В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_11 експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам пункту 12.2 ПДР України не вбачається, а вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.4 ПДР України, а якщо швидкість руху автомобіля «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 була більшою ніж 60 км/год, то в діях водія ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.4 ПДР.
Для оцінки дій пішохода ОСОБА_17 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху.
Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Opel Vectra» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_11 вимогам пункту 18.4 ПДР (т. 1 а.п. 217-227);
- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.08.2018 року та схеми до нього, і з якого вбачається, що потерпілий на місці детально розповів щодо механізму ДТП та вказав де саме і яким чином автомобіль «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 здійснив наїзд на нього (т. 1 а.п. 209-214).
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, що підлягали перевірці при проведенні вказаної слідчої дії, а також даних щодо обставин ДТП, проведення слідчого експерименту влітку, а також використання автомобілю іншої моделі, не свідчить про неправильність відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів та випробувань. Крім того, не зазначення технічних характеристик секундомеру та рулєтки, використаних слідчим, само по собі не впливає на правильність проведення слідчого експерименту
Також, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_18 суду показав, що він працював слідчим Дарницького УП ГУНП у м. Києві і в його провадженні перебувала вказана справа. При проведенні досудового розслідування він проводив слідчий екперимент за участю потерпілого, його представника та двох понятих з метою перевірки та уточнення відомостей щодо ДТП, що мала місце 10.11.2017 року. Вказав, що жодного впливу на вимірювання відстані використання іншого автомобіля не мало. Зазначив, що він використовував звичайну рулетку та секундомер, і тому не вважав за необхідне вносити якість технічні дані щодо вказаних інструментів, оскільки вони не мають якихось спеціальних технічних характеристик. Зазначив, що не вважав за потрібне застосовувати технічні засоби фіксації, проте не заперечував проти фотографування потерпілим при проведенні вказаної слідчої дії. Також пояснив, що медична карта хворого ОСОБА_7 була вилучена на підставі ухвали слідчого судді в порядку тимчасового доступу до речей і документів. При цьому до суду подано опис речей та документів, які були вилучені 14.12.2017 року на підставі ухвали слідчого судд , а саме медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , та сам потерпілий вказав, що він не заперечував проти отримання слідством своєї медичної карти для проведення судово-медичної експертизи.
З огляду на викладене, суд вважає, що при проведенні слідчого експерименту не було допущено суттєвих порушень вимог КПК України, які би могли вплинути на отримані результати.
Посилання сторони захисту на недопустимісь висновку судової автотехнічної експертизи № 12-1/1214 від 23.07.2018 р. та за 12-1/1524 від 22.08.2018 р., оскільки у вихідних даних були зазначені показання ОСОБА_11 , допитаного в якості свідка, в даному випадку суд вважає неспроможними, оскільки в ході судового розгляду, обвинувачений давав фактично такі ж показання, зокрема щодо швидкості руху свого автомобіля та обставин ДТП, які були враховані під час проведення вказаної експертизи.
Також є неспроможними твердження сторони захисту про недопустимість та недостовірність судової автотехнічної експертизи № 12-1/1524 від 22.08.2018 р., з підстав наявності у п. 2 висновку експертизи припущень, оскільки, на думку суду, вказане експертне дослідження містить чіткі відповіді, зокерма на питання щодо наявності чи відсутності порушень п. 12.4 ПДР з боку ОСОБА_11 в залежності від заданої швидкості руху автомобіля під його керуванням.
Крім того, в ході проведення вказаних експертиз враховувались не тільки показання ОСОБА_11 , а і інші дані, зокрема пояснення потерпілого, свідка, дані слідчого експерименту.
З урахуванням наведеного версія обвинувачего про те, що ОСОБА_11 не міг уникнути зіткнення, повністю спростована ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами.
Посилання на те, що в діях ОСОБА_7 наявні порушення Правил дорожнього руху щодо перетину пішохідного переходу є безпідставним, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не подано. Крім того, судом встановлено, що автомобіль, який рухався у першій смузі з лівої сторони, з якої і почав перехід потерпілий, зупинився перед пішохідним переходом, надаючи перевагу у русі пішоходу ОСОБА_7 , а обвинувачений ОСОБА_11 продовжив рух. Таким чином, при дотриманні вимог п. 18.4 ПДР, а саме зменшення ОСОБА_11 швидкості, а в разі потреби зупинки, при зменшенні швидкості чи зупинки транспортного засобу, що рухається по сусідній смузі, та продовження (відновлення) руху лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, обвинувачений міг запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 , що рухався по пішохідному переході.

Крім того, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_11 не було повідомлено про підозру, не висунуто обвинувачення, а докази, зібрані за погодженим клопотанням прокурора, є недопустимими, оскільки постанова про створення групи прокурорів від 14.11.2017 р. не підписана прокурором, є надуманими оскільки свого підтвердження не знайшли. Так, прокурором надано постанову про призначення групи прокурорів від 11.11.2017 року день внесення відомостей до ЄРДР, підписану заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 2. Сторона обвинувачення надала пояснення, що при ознайомленні з матеріалами справи стороні захисту помилково був наданий проект постанови про створення групи прокурорів від 14.11.2017 р., яка не повинна була бути підписана, оскільки існувала постанова від 11.11.2017 року. Відкриття постанови від 11.11.2017 року в ході судового провадження не свідчить про порушення вимог ст. 290 КПК України. За таких обставин судом встановлено наявність відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури щодо створення групи прокурорів.

Посилання сторони захисту про те, що стороною обвинувачення безпідставно вказано про те, що ОСОБА_11 керував технічно справним автомобілем, не впливають на висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого у порушенні правил безпеки дорожнього руху, оскільки відповідно до вимог ст. 337 КПК України суд при розгляді кримінального провадження обмежений рамками висунутого обвинувачення.
Будь-яких підстав для обмови обвинуваченого як потерпілим, так і свідками, судом не виявлено, суттєвих порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування - не встановлено.
Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як обрану позицію захисту з метою уникнути відповідальності за фактично скоєне, в тому числі і щодо тягаря відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Враховуючи викладене, розглянувши кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину не визнав, разом з тим частково відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду.
Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який не працює, характеризується позитивно, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З огляду на викладене суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами є призначення покарання у виді обмеження волі в межах, встановлених санкцією частини статті.
Також суд, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, а саме грубе порушення Правил дорожного руху, що призвело до наїзду на пішохода, який перебував на пішохідному переході, та дані про особу обвинуваченого, а також приймаючи до уваги думку потерпілого, який наполягав на необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах, встановлених для даного виду покарання.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин справи та особи винного, відсутності обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, з огляду на те, що обвинувачений, будучи звільненим від покарання з випробуванням матиме реальну можливість відшкодовувати заподіяну моральну шкоду, суд вважає, що ОСОБА_11 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому приходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов, з урахуванням уточнень а саме вимог щодо відшкодування обвинуваченим моральної шкоди в розмірі 1500000 млн грн. суд приходить до висновку про його задоволення частково.

Так, судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого (цивільного відповідача), які полягали у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, потерпілому (цивільному позивачу) ОСОБА_7 заподіяно моральну шкоду, яка виявилась у тому, що наслідки вчинення 10.11.2017 року дорожньо-транспортної пригоди постали для позивача як психотравмуючі та обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, перешкоджали можливості активної та повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань.
Після вчинення обвинуваченим злочину, потерпілий переніс фізичний біль, обумовлений спричиненими йому середньої тяжкості тілесними ушкодженнями та переживав емоційний стрес, у зв`язку з чим у нього виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності.
Негативні наслідки вчинення обвинуваченим відносно позивача злочину потягли за собою тривале нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення фізичних, душевних та матеріальних ресурсів на їх подолання і компенсацію.
Також, спричинення потерпілому моральних страждань підтверджується даними висновку спеціаліста № 4/2018 від 29.10.2018 року за результатами психологічного дослідження. Разом з тим вказаний висновок щодо визначення розміру моральної шкоди суд оцінює критично, оскільки на даний час не існує однозначно встановлених методик щодо визначення розміру відшкодування нанесеної моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та визначає його у розмірі 250 000 грн.
Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_11 .
Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки.

Покласти на ОСОБА_11 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_11 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 6829 грн. 10 коп.
Речові докази:
- автомобіль «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_11 залишити в останнього.
Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя