Провадження № 1-кп/331/279/2020
Єдиний унікальний номер 331/2003/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2020 р. м.Запоріжжя

Колегія суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя в складі

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правоорушень, передбачених ст.190 ч.4, 255 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.4, 255 ч.1 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадження Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.4, 255 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.4, 255 ч.1 КК України.
28.02.2020 р. суддею ОСОБА_3 заявлено самовідвід у кримінальному провадженні. В обґрунтування заяви про самовідвід зазначено, що під час досудового розслідування суддя ОСОБА_3 приймала процесуальні рішення, як слідчий суддя, що унеможливлює її участь у даному кримінальному провадженні при судовому розгляді справи.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви про самовідвід, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вимога законності у кримінальному провадженні України поширюється не лише на законність суду, який уповноважений здійснювати судовий розгляд у кримінальних справах, а включає в себе й законність складу суду в конкретному судовому провадженні.

Статтями 75 та 76 КПК України встановлений виключний перелік підстав для відводу судді в кримінальному провадженні, а також наведені випадки недопустимості повторної участі судді у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.80 ч.1 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком, або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1)якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу
органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Частиною 1 ст.76 КПК України встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участь у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції.
У пункті 4 ч.1 ст.75 КПК України законодавцем передбачена можливість усунення судді шляхом заявлення йому відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Незважаючи на відсутність визначення в законі таких інших обставин, аналізуючи положення кримінального процесуального закону до обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження, можна віднести обставини, які зазначені суддею у заяві про самовідвід.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, та «Веттштайн проти Швейцарії» п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
Колегія суддів вважає, що суддею ОСОБА_3 , яка у своїй діяльності дотримувалася вимог ст.6, 19 Конституції України, ст.6 Конвенції, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», КПК України, не були вчинені дії, які б свідчили про порушення присяги судді, про упереджене ставлення до сторін кримінального провадження, але викладені в заяві обставини в подальшому можуть вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає зазначені доводи заяви про самовідвід обґрунтованими.
З огляду на викладене, з метою уникнення в подальшому будь-яких сумнівів щодо неупередженості суддів при постановленні судових рішень, щоб у майбутньому не викликати в учасників процесу сумнівів у безпристрасності та об`єктивності суду під час розгляду цієї справи, з метою підвищення довіри до судової влади, колегія суддів, не зловживаючи правом на самовідвід, приходить до висновку про можливість задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України, колегія суддів ,
у х в а л и л а:
Заяву судді ОСОБА_9 про самовідвід задовольнити.
Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст.190 ч.4, 255 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ст.190 ч.4, 255 ч.1 КК України передати до канцелярії Жовтневого районного суду м.Запоріжжя для визначення іншого складу суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3