Справа № 162/100/20
Провадження № 1-кп/162/20/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мукошин Любешівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною професійно-технічною освітою, непрацюючого, , одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку призовників у ІНФОРМАЦІЯ_2 та будучи військовозобов`язаним у зв`язку з оголошенням призову на строкову військову службу у Збройні Сили України, у відповідності до Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, 07 жовтня 2019 року отримав бойову повістку ІНФОРМАЦІЯ_3 за призовом на строкову військову службу у Збройні Сили України, що зобов`язувала його з`явитися 15 жовтня 2019 року до 09 години 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_4 , для подальшої відправки на Волинський обласний збірний пункт в складі команди № НОМЕР_1 . За відсутності поважних причин, не маючи підстав для відстрочки від призову на строкову військову службу, переслідуючи мету ухилення від її проходження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, без поважних причин, не з`явився у вказаний у повістці день та час до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим ухилився від призову на строкову військову службу при тому, що був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу, чим порушив вимоги Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та Указу Президента України №22/2019 від 30 січня 2019 року.

Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.335 КК України, як ухилення від призову на строкову військову службу.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Під час досудового розслідування між прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , 31 січня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України.

Сторони погодили, що відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст.335 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також, кожен окремо, просили укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням статті 66 КК України, є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Наведені обставини дають можливість суду призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в угоді основне покарання передбачене санкцією статті 335 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями, що виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.335 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього певних обов`язків.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обрано.
Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі - відсутні.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000285 від 04 грудня 2019 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ст.335 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 січня 2020 року покарання у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: оригінал корінця (розписки) повістки про виклик залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.

Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1