Справа № 304/543/20 Провадження № 1-кс/304/269/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його клопотання, погоджене прокурором ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бауска Латвійської Республіки, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, одруженого (має на утриманні малолітню дитину), непрацюючого, латвійця, громадянина України, раніше не судимого,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 06 серпня 2020 року без можливості внесення застави. Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Перечинського ВП здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000201 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що 06 травня 2020 року близько 13.18 год ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , зайшов до кухонної кімнати свого тестя ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , та умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час сутички, що виникла між ними, наніс потерпілому один удар ножем, який приніс із собою, в область грудної клітини зліва у серце, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_7 помер на місці. Того ж дня було проведено огляд місця події, а саме будинку АДРЕСА_3 , де у кухні на підлозі виявлено труп ОСОБА_7 , а з простирадла на ліжку зроблено вирізки зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, зроблено змиви речовини бурого кольору, схожої на кров з каркасу ліжка та з підлоги під ліжком. Крім цього того дня було проведено огляд автомобіля марки «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_1 , який було припарковано на узбіччі території, прилеглої до магазину «АВС», що в с. Т.Пасіка, вул. Турянська, № 40 Перечинського району, де на резиновому килимку перед сидінням водія виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, довжиною близько 30 см, зі слідами речовини бурого кольору на руків`ї та лезі. В подальшому з карману внутрішньої обшивки водійських дверцят вилучено шкіряний чохол до ножа, а також на ручці водійських дверцят з внутрішнього боку та на шкіряному покритті водійського та переднього пасажирського сидінь виявлено сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, з яких зроблено змиви та упаковано до паперових конвертів з підписами понятих. Крім того у відкидній сонцезахисній шторці зі сторони водія було виявлено та вилучено Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, видане на ім`я ОСОБА_8 , мешканця АДРЕСА_4 . 06 травня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідків, огляду місця події, речовими доказами та показами потерпілої. Крім того слідчий зазначає, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 08 травня 2020 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04 липня 2020 року включно без можливості внесення застави. На даний час з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, органу досудового розслідування необхідно зокрема отримати висновки молекулярно-генетичних експертиз з І.Франківського НДЕКЦ МВС України, висновок токсикологічної, судово-імунологічної експертизи та висновки судово-медичних експертиз ОСОБА_7 та ОСОБА_4 із Закарпатського обласного бюро судово-медичних експертиз, а також виконати інші необхідні слідчі (розшукові) і процесуальні дії, що мають вагоме значення для досудового розслідування вказаного кримінального провадження. На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування/суду, оскільки безпосередньо після вчинення злочину разом із знаряддям його вчинення поїхав з місця події, намагаючись втекти, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення даного злочину незаконно впливати на свідків та експерта шляхом їх підкупу або залякування, оскільки даний злочин вчинив у присутності малолітніх дітей, зокрема і своєї малолітньої дитини, та дружини потерпілого, яка є єдиним повнолітнім свідком події, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також слідчий просить слідчого суддю врахувати те, що ОСОБА_4 у подальшому зможе перешкоджати досудовому розслідуванню з метою уникнення від покарання, оскільки не сприяє розкриттю злочину та відмовляється від дачі показань. Крім цього зазначає, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз, які на даний час, через незалежні від такого обставини, не можуть бути проведені у зв`язку з особливою процедурою відбору біологічних зразків, а відтак підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи переховуватися від органу дізнання/суду, тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є цілком виправданим, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України. На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_6 подане клопотання підтримали повністю та просили таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини, крім того просили долучити до матеріалів копію постанови прокурора про продовження строку досудового розслідування та копію висновку експерта трупа громадянина ОСОБА_7 .

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив та у свою чергу подав клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати визначене судом місце у нічний період доби та покладенням відповідних обов`язків. Посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даному етапі судового розгляду не підтверджують свою актуальність, а додаткових доказів їх існування стороною обвинувачення не здобуто та суду не наведено, а відтак підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою немає. Зазначає, що наміру переховуватися підозрюваний не має, перешкоджати провадженню іншим чином також, оскільки сам зацікавлений у належному судовому розгляді кримінального провадження у межах розумних строків. Про це свідчить також те, що ОСОБА_4 відмовився від свого права на апеляційне оскарження судового рішення про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тим, щоб надати органу досудового розслідування можливість провести всі необхідні слідчі дії, направлені на встановлення істини у даному провадженні, що у свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_4 переживає, жалкує та співчуває потерпілим, просить у них вибачення. Крім цього відсутній також ризик впливу на свідків, потерпілих та експертів у даному кримінальному провадженні, оскільки всі свідки та потерпілі допитані, а експерти здійснюють свою діяльність у експертних установах, до яких підозрюваний доступу не має. Водночас сама лише тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину не може бути підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі наведеного вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21.00 до 06.00 год доби зможе у повній мірі запобігти усім ризикам в даному кримінальному провадженні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 повністю підтримав позицію свого захисника, а також подав письмове заперечення на клопотання прокурора, в якому зокрема посилається на те, що оголошена йому підозра за ч. 1 ст. 115 КК України є незаконною та такою, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах, а його тримання під вартою необґрунтованим та незаконним, жодний з наведених слідчим та прокурором ризиків не існує, такі є недоведеними, а його попередня поведінка свідчить про інше. В той же час сам факт інциденту не заперечує та пояснює, що саме неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_7 та його неправомірні дії призвели до тих наслідків, які настали. Твердження органу досудового розслідування про те, що він буде намагатися знищити докази у справі спростовується його заявою про добровільну видачу працівниками поліції речей, в які він був одягнутий 06 травня 2020 року. Також не підтверджені ніякими доказами ризики впливу на потерпілу, свідків, експерта у даному кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім цього звертає увагу суду на той факт, що під час досудового розслідування здійснено фальсифікацію доказів, зокрема замінено ніж, яким 06 травня 2020 року на нього здійснив напад ОСОБА_7 , в результаті якого він отримав поранення, які наявні і на даний час, тесть неодноразово погрожував йому вбивством, що можуть підтвердити його батьки. Під час сутички, яка вкотре виникла 06 травня 2020 року, яку спровокував сам потерпілий, він був змушений захищатися від його неправомірних дій, під час чого і поранив тестя ножем. На підставі наведеного, вважаючи клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики недоведеними, просив у задоволенні такого відмовити, обравши відносно нього міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання прокурора, а також письмових клопотань сторони захисту, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів (згідно п. 20-5 Перехідних Положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) не пізніше, ніж за десять днів) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Встановлено, що 06 травня 2020 року о 13.18 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: АДРЕСА_5 , нанесли ножові поранення мешканцю вказаного будинку Завольському, віком 50 років. Виїздом СРПП та СОГ на місце події встановлено, що між ОСОБА_7 та зятем ОСОБА_4 на ґрунті особистих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого останній завдав ОСОБА_7 ножового поранення в область грудної клітки, що спричинили його смерть (а. с. 9, зворот).

Також з матеріалів клопотання убачається, що відомості за вказаним фактом 06 травня 2020 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000201 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України (а. с. 8), а ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (а. с. 23-25) та 08 травня 2020 року допитано в якості підозрюваного, під час якого ОСОБА_4 відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився надавати покази відносно себе (а. с.26-27).

В той же час, наявним у матеріалах клопотання протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 15 травня 2020 року підтверджується, що 06 травня 2020 року близько 13.00 год її зять ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_6 , приїхав до них додому на автомобілі марки «Land Rover», та, знаходячись у кухонній кімнаті з її чоловіком ОСОБА_7 наніс останньому удар ножем, який витяг з рукава лівої руки, в область грудей, після чого побіг до свого автомобіля та поїхав у невідомому напрямку (а. с. 40-42). Вказане також підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06 травня 2020 року, який є сусідом потерпілого (а. с. 19-22).

Згідно протоколу огляду місця події від 06 травня 2020 року оглянуто труп ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_3 , який на момент огляду знаходиться у приміщенні кухні за вказаною адресою (а. с. 10-13).

Також матеріалами клопотання підтверджується, що працівниками поліції оглянуто автомобіль марки «Land Rover Freelander», р/н НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі території, прилеглої до магазину «АВС», що в с. Т.Пасіка, вул. Турянська, № 40 Перечинського району. Автомобіль не замкнено, при відкритті передніх водійських дверцят на резиновому килимку перед сидінням водія виявлено та вилучено предмет, схожий на ніж, довжиною близько 30 см, зі слідами речовини бурого кольору на руків`ї та лезі; з карману внутрішньої обшивки водійських дверцят вилучено шкіряний чохол до ножа, а також на ручці водійських дверцят з внутрішнього боку та на шкіряному покритті водійського та переднього пасажирського сидінь виявлено сліди речовини бурого кольору, схожі на кров, з яких зроблено змиви та упаковано до паперових конвертів з підписами понятих (а. с. 15-18).

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 08 травня 2020 року підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04 липня 2020 року (включно) із можливістю внесення застави (а. с. 28-34).

26 червня 2020 року керівником Ужгородської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06 серпня 2020 року включно.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011 р).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Приймаючи рішення про можливість продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя зважає на те, що на даний час ризики, які були підставою для застосування відносно нього даного заходу забезпечення кримінального провадження, не відпали і не зменшились.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими доказами, а саме: повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 06 травня 2020 року; протоколами огляду місця події від 06 травня 2020 року; проколами допиту потерпілої дружини покійного ОСОБА_9 , яка була очевидцем події, а також свідка ОСОБА_10 , останній з яких є сусідом ОСОБА_11 та, який зазначав про те, що до нього додому прибігли троє малолітніх дітей онуки покійного Завольського, які були перелякані від побаченого, та малолітнього свідка ОСОБА_12 доньки підозрюваного, яка ствердила про те, що 06 травня 2020 року її батько дійсно приїжджав додому до бабусі з дідусем, вона намагалася його заспокоїти, однак він підійшов до дідуся, а вони за вказівкою переляканої бабусі, побігли до сусіда ОСОБА_10 кликати на допомогу, а також висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 185 від 09 червня 2020 року, та іншими дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Зокрема продовжують існувати ризик переховування, ризик впливу на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також ризик перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Так, ризик переховування підозрюваного підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, через що підозрюваний, усвідомлюючи неминучість призначення відносно нього покарання у виді позбавлення волі, може намагатись ухилитись від кримінальної відповідальності як вже зробив безпосередньо після події, що мала місце 06 травня 2020 року, залишивши будинок Завольського. Крім того, ризик переховування слідчий суддя оцінює у світлі обставин даного провадження та особистої поведінки ОСОБА_4 (особливості його поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування) та приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається актуальним, зважаючи на те, що підозрюваний має неприязні відносини не лише з потерпілою дружиною покійного ОСОБА_7 , а також не має підтримки й дружини доньки покійного, у своїх письмових запереченнях проти клопотання прокурора зазначає про негативне її ставлення до себе, а також про те, що у будинку прописаний інший чоловік батько дитини, яку у свій час народила його дружина як сурогатна мати, а також тяжкість ймовірного покарання.

Так, згідно позиції Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі підозрюваного з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності таку поведінку підозрюваного.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на потерпілу, свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань, за якою після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду потерпілий, свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

З приводу ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_13 відразу після нанесення удару, покинув місце події, поїхавши на автомобілі у невідомому напрямку, не намагався викликати карету швидкої медичної допомоги ні для ОСОБА_7 , якого, за його словами, під час сварки поранив, ні для себе, при цьому зазначаючи, що і сам був поранений потерпілим; з моменту затримання і на даний час з органом досудового розслідування не співпрацює, жодні показання не надає. У разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з потерпілою, свідками у даному кримінальному провадженні, якою є також його малолітня дитина, вчинення тиску на них з метою схилити до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні тощо.

Посилання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вищевказаного кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя зазначає, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

З приводу відомостей, викладених підозрюваним ОСОБА_4 у своїх письмових запереченнях на клопотання про продовження строку запобіжного заходу, слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних. Отже за переконанням слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, і не буде ефективним і доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У зв`язку з цим слідчий суддя зазначає, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Крім того, слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що на сьогоднішній день є об`єктивні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів і продовжується слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, а тому, зважаючи на право підозрюваного, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, визначені ст. 28 КПК України розумні строки кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід продовжити до 06 серпня 2020 року в межах строку досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000201 від 06 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бауска Латвійської Республіки, мешканцю АДРЕСА_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_2 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме до 06 серпня 2020 року (включно) без визначення розміру застави.

Дата закінчення дії ухвали 06 серпня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1