Єдиний унікальний номер справи 185/532/20
Провадження № 1-кп/185/331/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002404 від 14.12.2019 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

На початку грудня місяця 2019 року, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в лісопосадці, розташованої поблизу шахти Самарської ШУ «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, знайшов поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження масою 13.907 г та, переконавшись в тому, що у вказаному поліетиленовому пакеті знаходиться наркотична речовина «канабіс», тобто особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06.05.2000 року (із змінами та доповненнями) заборонений, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільного небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підняв із землі вказаний поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною рослинного походження масою 13.907 г, тим самим незаконно придбав та в порушення визначеної в ч.2 ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів, зберігав наркотичний засіб при собі без мети збуту, для власного вживання.

У подальшому, 13 грудня 2019 року о 14.53 годині співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході проведення поверхневої перевірки обвинуваченого ОСОБА_3 , проведеної в порядку ст.34 Закону України «Про Національну поліцію», перебуваючи біля буд.№10 по вул.Шкільній в с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав знайдений ним поліетиленовий пакет з подрібненою речовиною наркотичного походження масою 13.907 г, яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», загальною масою 12.099 г (в перерахунку на суху речовину), який він незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

22 січня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в повному обсязі у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочині, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що він дійсно незаконно придбав та зберігав без мети збуту наркотичний засіб при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Йому цілком зрозумілі права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором було укладено добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та винести обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.
Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 , розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, підозрюваного і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 22.01.2020 року, яка укладена між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано у виді особистого зобов`язання. До набрання вироком законної сили обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання підлягає залишенню без змін.

Під час проведення досудового розслідування проводилась криміналістична експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення судової експертизи було витрачено 942.06 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 942.06 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 січня 2020 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , за кримінальним провадженням, що внесене в ЄРДР за №0002404 від 14.12.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити обраний у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи експертами Дніпропетровського НДЕКЦ при УМВС України у розмірі 942.06 гривень.

Речові докази: речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору масою 13.407 г, яка містить у собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - «канабіс», який переданий на зберігання до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1