Справа № 635/3937/19
Провадження № 1-кп/635/522/2020
У Х В А Л А

13 травня 2020 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

У провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2019 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 травня 2020 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб відносно ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, зазначив, що ОСОБА_7 у період досудового розслідування знаходився у розшуку, що дає підстави вважати, що останній з метою уникнення від відповідальності може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, в обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою прокурор посилався на неодноразове засудження ОСОБА_4 за вчинення корисливих злочинів, тяжкість вчиненого ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та суворість покарання, передбаченого за його вчинення, зазначив, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані судом.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити його на більш м`який у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначив, що продовження тримання під вартою буде негативно впливати на стан здоров`я обвинуваченого.
Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 24 травня 2020 року.

Згідно вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Характер і фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчить про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює у сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, суспільну небезпеку злочину, той факт, що ОСОБА_4 є неодноразово судимим за корисливі злочини, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про продовження існування ризику можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
Також суд приймає до уваги, що обвинувачений, маючи на меті уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування у обвинуваченого ОСОБА_4 ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вірогідність їх настання є досить високою, що виправдовує тримання особи під вартою.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження не завершений, суд вважає за доцільне продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.
Керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 11 липня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 14.05.2020 р.

Суддя ОСОБА_1